Справа № 145/1352/24
Суддя: Ратушняк І. О.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/1352/24
Провадження №2-а/145/10/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2024 р. с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, третя особа - Міністерство оборони України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому вказує, що постановою № 1092 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 11.07.2024, яка йому вручена особисто 16.07.2024, його визнали винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

Згідно відомостей, які зазначені в постанові про адміністративне правопорушення, він порушив вимоги абз. 6, ч. 10, ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та абз. 2 п.п. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних згідно додатку 2 до "Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, а саме: в березні 2007 року після виповнення 25-річного віку не прибув до М( ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання для взяття на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа. Фактично з березня 2007 року не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, що є порушенням правил військового обліку.

Однак у протоколі про адміністративне правопорушення № 307 від 04.07.2024 зазначена суть правопорушення: "мав прибути в квітні 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем проживання для взяття на облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, чого не зробив".

Таким чином, подія інкримінованого правопорушення мала місце згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 307 від 04.07.2024 - квітень 2009 року, згідно постанови № 1092 від 11.07.2024 - березень 2007 року.

На виконання Закону України № 3696-IX він за власним бажанням прибув уточнити свої дані до ІНФОРМАЦІЯ_4 , звідки його направили до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

04.07.2024 начальником відділення обліку мобілізаційної роботи - заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_2 був складений протокол № 307 від 04.07.2024 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

09.07.2024 він подав до ІНФОРМАЦІЯ_4 заперечення на вищезазначений протокол, які при розгляді справи про адміністративне правопорушення 11.07.2024 враховані не були.

30.06.2004 він став на облік військовозобов`язаних, також 28.02.2005 за вих.№ 2/392, його р/справа була відправлена до Тиврівського РВК. Від тоді та по теперішній час він не знімався з обліку в Тиврівському РВК, так як постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить постанову № 1092 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про адміністративне правопорушення від 11.07.2024 скасувати, провадження у справі закрити, та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14.08.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

ІНФОРМАЦІЯ_5 копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів отримав 29.08.2024, що стверджується трекінгом АТ "Укрпошта" номер відправлення 227. Відзив до суду не надходив.

Третя особа Міністерство оборони України копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів отримав 19.09.2024, що стверджується розпискою про вручення рекомендованого повідомлення. Пояснень до суду не надходило.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на час події 07.07.2020) передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників. (Але з 04.04.2024 ця норма змінена і вік перебування на обліку призовників знижено з 27 років до 25 років.)

Однак, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч. 10 ст. 1, яким визначено громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 7 ст. 1 вказаного Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_3 від 11.07.2024 №1092 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, в мотивувальній частині постанови зазначено, що в березні 2007 після виповнення 25-річного віку не прибув до ( ІНФОРМАЦІЯ_6 за місцем проживання для взяття на військовий облік військово зобов`язаних та отримання військово-облікового документа. Фактично з березня 2007 року не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, що є порушенням військового обліку. Постановлено застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн (а.с.4-5). Дану постанову винесено на підставі відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення від 04.07.2024 №307.

Як вбачається із мотивувальної частини протоколу про адміністративне правопорушення від 04.07.2024 №307 (а.с.6-7) суть адміністративного правопорушення: мав прибути в квітні 2009 року до ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем проживання для взяття на облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документа, чого не зробив.

Суть адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , які зазначені в протоколі від 04.07.2024 №307 та постанові від 11.07.2024 №1092 різняться, що є суперечливим.

Крім того, з посвідчення про приписку ОСОБА_1 вбачається, що він взятий на облік 16.02.1999, знятий з обліку 27.08.1999, взятий на облік 21.09.1999. Також 30.06.2004 наявна відмітка про відстрочку до 30.06.2004, та про зняття з обліку 24.06.2004. 28.02.2005 ОСОБА_4 відправлена в ІНФОРМАЦІЯ_8 за вих. №2/392 (а.с.8).

Згідно паспортних даних позивач з 08.09.2004 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Однак в матеріалах справи відсутні докази, що позивач отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як відсутні дані, що він змінював місце проживання, яке було відоме відповідачу.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 38 КУпАПаАдміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

За ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

В цій же справі судом встановлено, що позивач, якому у 2009 році виповнилося 27 років і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин, мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення. Позивач свій обов`язок виконав, та отримав тимчасове посвідчення.

З 19.05.2024 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

На виконання ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 04.07.2024, проте на нього склали протокол за ч. 3 ст. 210 КУпАП за не постановку на облік військовозобов`язаних у березні 2007, на той момент, коли не існувало ні норми ч. 3 ст. 210 КУпАП, ні строків виконання обов`язку.

Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративно-карне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП у березні 2007 року, оскільки норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що ОСОБА_1 і виконав 04.07.2024, а тому вважає, що відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за що ОСОБА_1 піддано такому суворому стягненню як 17000 грн штрафу. Також суд вважає, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП є безпідставним, оскільки закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії. Крім того, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що відповідач діяв не на підставі закону, а тому оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтовані, та вважає за доцільне задоволити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7-9, 38, 210, 235, 245, 247, 251, 252, 280, 287 КУпАП, ст. 72, 77, 241-246, 286 КАС України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Конституцією України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Постанову № 1092 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про адміністративне правопорушення від 11 липня 2024 року - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за реквізитами АТ КБ "Приват Банк" UA2061970.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ратушняк І. О.