Справа № 140/11464/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/11464/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправним рішення Луцького відділу Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оформлене листом від 02.10.2024 №97117 щодо відмови в знятті арешту з нерухомого майна;

2) зобов`язати Луцький відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться під арештом з 07.10.2004. Обтяження накладене на боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_2 , а не на володільця майна, яким був ОСОБА_3 , в зв`язку з чим арешт є незаконним та підлягає скасуванню.

В кінці вересня 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту із квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповіді на зазначену заяву від 02.10.2024 відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви.

Вважає таку відмову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, із врахуванням особливостей визначених Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказав на таке.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, накладено арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі постанови АА № 354395 від 13.09.2004, номер запису про обтяження 1360418.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження у розділах: «Пошук ВД/ВП (спец розділ)», «Пошук ВД/ВП» та «Пошук ВД/ВП (архів), встановити в межах якого виконавчого провадження було накладено даний арешт не виявилось можливим у зв`язку з відсутністю його в системі.

Оскільки, відповідно до п. 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МУЮ № 2274/5 від 25.12.2008 виконавчі провадження знищено після закінчення строку їх зберігання, тому встановити в межах якого, виконавчого провадження було накладено даний арешт не виявилось можливим.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1404, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Статтею 3 Закону № 1404 визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

За правилами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно приписів частини першої статті 48 Закону № 1404, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Таким чином, арешт майна боржника, як виконавча дія, можливий лише в межах наявного відкритого в порядку та на підставах визначеного Законом № 1404 виконавчого провадження з примусового виконання рішення уповноваженого органу.

З матеріалів справи вбачається, що квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є позивач у справі, накладено арешт на підставі постанови АА № 354395 від 13.09.2004, номер запису про обтяження 1360418

З відзиву на позовну заяву вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження у розділах «Пошук ВД/ВП (спец розділ)», «Пошук ВД/ВП» та «Пошук ВД/ВП (архів)», встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений арешт не виявилось можливим у зв`язку із відсутністю його в системі. Відповідно до п. 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом МУЮ №2274/5 від 25.12.2008, виконавчі провадження знищено після закінчення строку їх зберігання, а тому встановити в межах якого виконавчого провадження був накладений арешт не виявилось можливим.

Зважаючи на відсутність будь яких матеріалів виконавчих проваджень, що стали підставою для накладення вказаного арешту суд дійшов висновку про необхідність скасування цього арешту.

Щодо рішення відповідача оформленого листом від 02.10.2024 №97117 про відмову в знятті арешту із вказаного нерухомого майна за запитом позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 1404, у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Відтак, оскаржуваний у справі арешт нерухомого майна позивача повинен був бути зняти відповідною посадовою особою відповідача після виявлення відсутності матеріалів виконавчих проваджень, що стали підставою для накладення вказаного арешту, однак відповідачем всупереч наведених приписів Закону № 1404 такі дії вчинені не були, що свідчить про протиправний характер поведінки відповідача, яка полягає у відмові в знятті арешту за запитом позивача.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову повністю.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України та на підставі Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Луцького відділу Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції оформлене листом від 02.10.2024 №97117 щодо відмови в знятті арешту з нерухомого майна.

Зобов`язати Луцький відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з бюджетних асигнувань Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43025, м. Луцьк, вулиця Винниченка, 27-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його винесення.

Суддя Ф.А. Волдінер