Справа № 420/14817/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/14817/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

28.08.2023 року;

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 року та грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 року та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є учасником бойових дій, проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 та наказами від 17.05.2023 року №585, від 17.06.2023 року №167 звільнений у зв`язку з подальшим проходженням служби в лавах СБУ, визначений таким, що здав посаду і вибув до нового місця служби, виключений зі списків особового складу частини з 17.06.2023 року.

Під час виключення зі списків особового складу із позивачем не проведений повний розрахунок, а саме компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки та за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої Законами України «Про відпустки», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік та грошової компенсації щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2021 року по 2023 рік та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проаналізувавши положення Законів України «Про відпустки», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд першої інстанції виходив з того, що у рік звільнення військовослужбовця зі служби у разі невикористання ним щорічної основної або додаткової відпустки виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Норми цих Законів не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції надано неналежну правову оцінку нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та помилково не враховано, що відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 року №260, розрахунок та виплата грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки та грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки проводиться виключно у разі звільнення з військової служби. Однак, позивач звільнився із займаної посади в ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для подальшого проходження військової служби у розпорядження Голови Служби безпеки України, що, з огляду на приписи Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, не є тотожним звільненню військовослужбовця з військової служби.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заперечуючи проти обґрунтованості доводів та вимог апелянта, позивач, з посиланням на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, зазначає, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані дні щорічної та додаткової відпусток. При цьому, норми вказаних Закону та Порядку не вставлять в залежність відповідне право позивача від підстав звільнення за переведенням до іншого місця служби чи остаточне звільнення з військової служби.

У відповіді на відзив апелянт підтримує свою правову позицію.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 згідно посвідчення Серії НОМЕР_1 від 13.10.2021 року є учасником бойових дій, проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом Міністра оборони України від 17.05.2023 року №585 капітана ОСОБА_1 , офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнено від займаної посади, припинено дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, виключено зі списків особового складу Збройних Силах України та направлено до подальшого проходження військової служби до Служби Безпеки України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 17.06.2023 року №167 капітана ОСОБА_1 , офіцера відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень, увільненого від займаної посади наказом Міністра оборони України від 17.05.2023 року №585 та направленого для подальшого проходження військової служби у розпорядження голови Служби безпеки України, визначено таким, що посаду і справи здав і вибув до нового місця служби м. Херсон. З 17 червня 2023 року позивача виключено із списків особового складу зонального відділу та всіх видів забезпечення.

У наказі також передбачено, що щорічна основна відпустка за 2022 рік використана позивачем тривалістю 3 доби з 21 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року. Щорічна основна відпустка за 2023 рік використана тривалістю 10 діб з 20 лютого 2023 року по 29 лютого 2023 року. Грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік позивач отримав. Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, не отримав.

Згідно обставин справи, під час звільнення від займаної посади в ІНФОРМАЦІЯ_2 , припиненні дії контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та виключені зі списків особового складу Збройних Силах України позивачу не проведено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки з 2021 по 2023 рік та грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2022 рік.

Відповідач, не заперечуючи право позивача на компенсацію цих видів відпусток у разі їх невикористання, одночасно вказує на відсутність правових підстав для її виплати при звільненні позивача із займаної посади для подальшого проходження військової служби у Службі безпеки України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 року №504/96-ВР установлюються, зокрема, такі види відпусток: щорічні відпустки, у тому числі основна відпустка; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

За правилами частин 1, 10 статті 6 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 року №504/96-ВР щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Положення цієї статті щодо тривалості щорічної основної відпустки не поширюються на працівників, тривалість відпустки яким установлюється іншими актами законодавства, проте тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частинами першою, сьомою і восьмою цієї статті.

Згідно із статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» від 05.11.1996 року №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Слід враховувати, що відповідно до частин 1, 2 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (в редакції, яка діяла у період спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року.

За правилами абзаців 1, 3 частини 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (в редакції, яка діяла на момент звільнення позивача з посади та виключення зі списків особового складу) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до частин 17, 18, 19 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (в редакції, яка діяла у період спірних правовідносин) в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені пунктами першим, шостим та дванадцятим цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених пунктом першим цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися частина щорічної основної відпустки, а також відпустка за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення. Кожна із зазначених відпусток може бути надана тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Частина щорічної основної відпустки може бути надана один раз протягом календарного року за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.

Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім відпустки військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами; відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку (якщо обоє батьків є військовослужбовцями, - одному з них за їх рішенням); відпустки у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Аналіз наведених правових норм показав, що невикористані військовослужбовцем щорічна основна або додаткова відпустка підлягають компенсації в грошовому еквіваленті у рік звільнення військовослужбовця зі служби. Також, припинення надання військовослужбовцю інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски, в особливий період з моменту оголошення мобілізації, не припиняє право військовослужбовця на виплату компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку військовослужбовець набув за період проходження ним військової служби.

Право позивача на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, не заперечується і відповідачем.

Спірним (оспорюваним) у цій справі є право позивача на виплату грошової компенсації за всі дні невикористаних щорічної та додаткової відпусток у випадку звільнення позивача з посади військової служби в ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження ним військової служби у Службі безпеки України. Не здійснивши таку грошову компенсацію на момент виключення зі списків особового складу, відповідач керувався тієї обставиною, що проходження військової служби позивачем закінчено не було.

В контексті спірних правовідносин слід враховувати, що відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Виходячи зі змісту розділу XXXI Порядку №260 «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби», слід також зауважити на тому, що наведене нормативне регулювання компенсації невикористаних днів щорічної основної відпустки, а також днів додаткової відпустки, застосовується у відношенні військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Також, відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Так, згідно із пунктом 7 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

За правилами пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Повертаючись до обставин цієї адміністративної справи, позивач на підставі наказів від 17.05.2023 року №585 та від 17.06.2023 року №167 звільнений від займаної посади в ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позивачем припинено дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, виключено зі списків особового складу Збройних Силах України та направлено до подальшого проходження військової служби до Служби Безпеки України.

Отже, у даному випадку позивач не був звільнений з військової служби, а тому вимоги про виплату компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної та додаткової відпустки, не ґрунтуються на законі та фактично є передчасними.

На вказані обставини справи суд не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість адміністративного позову і наявність правових підстав для його задоволення.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про залишення позову без задоволення.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв