Справа № 380/25321/23
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/25321/23 пров. № А/857/8819/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року (суддя Сподарик Н.І., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №380/25321/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідача-1), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №51 від 01.05.2023; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 на посаді віднощика з 25.05.1992 по 20.08.1997 знімача гарячих виробів на Пісочнянському склозаводі (з 30.12.1994 ВАТ «Пісочнянський склозавод») та з 14.11.2001 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.08.2008, 23.03.2011 по 04.04.2011 на посаді знімача гарячих виробів у філії «Пісочне» Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми Декор», як такі, що відносяться до робіт із шкідливими і важкими умовами праці Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників та призначити з 25.04.2023 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до положень пункту 2 частини 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду першої інстанції від 09.01.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач-2).

Відповідачі позовних вимог не визнали, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції кожен подав відзив на позовну заяву, у яких просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №51 від 01.05.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням в повному обсязі до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи ОСОБА_1 на посадах віднощика та знімача гарячих виробів: з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 з 25.05.1992 по 20.08.1997, з 14.11.2011 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.09.2008 та з 23.03.2011 по 04.04.2011. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536, 80 грн.. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 536, 80 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року. Страховий стаж заявника становить 30 роки 08 місяць 23 днів. Пільговий стаж за Списком № 2 становить 02 роки 00 місяців 27 днів. Період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 зараховано до пільгового стажу за Списком 2 в повному обсязі. Періоди роботи з 25.05.1992 по 20.08.1997, з 18.10.2007 по 30.09.2008, 23.03.2011 по 04.04.2011, згідно рішення комісії у Львівській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 23.02.2023 № 10745/53-16, зараховано до пільгового стажу за Списком 2 за фактично відпрацьованими днями. До пільгового стажу роботи не зараховано період роботи за Списком №2 з 14.11.2001 по 15.02.2004 згідно довідки про пільговий характер робіт від 06.03.2014 № 214, виданої ТОВ ВКФ Декор, оскільки згідно з актом за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії від 10.02.2023 № 1900-1102-1/578 первинними документами підтверджено періоди роботи за професією «наб.» в 2001 році, «пакувальник» в 2002-2004 роках, які не поіменовані в переліку професій за Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, розділом XVІІІ Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів, та в переліку професій за Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, розділом XVІІІ Виробництво скла та виробів із скла. Виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів. Також вказує скаржник на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності у трудовій книжці відомостей, що визгначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників,для підтвердження трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ,організацій або їх правонаступників.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 15.03.2024 та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Пенсійного органу із заявою від 25.04.2023 про призначення пенсії.

Органом призначення пенсії за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 01.05.2023 №51 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 8-9).

Підставою для відмови було те, що страховий стаж складає 30 років 08 місяців 23 дні, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 02 роки 00 місяців 27 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності згідно наданих документів. До пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки - від 24.12.2007 №927, виданої ВАТ «Пісочнянський склозавод», з 25.05.1992 по 31.12.1992, оскільки рішенням комісії у Львівській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 23.02.2023 №10745/53-16 період зараховується за фактично відпрацьованими дням. В довідці про фактично відпрацьовані дні від 19.10.2022 №1131 відомості про фактично відпрацьовані дні в 1992 році відсутні. Період роботи згідно даних довідки про пільговий характер робіт від 06.03.2014 №214, виданої ТОВ ВКФ «Декор», з 14.11.2001 по 15.02.2004, оскільки згідно з актом за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення пенсії від 10.02.2023 №1900-1102-1/578 первинними документами підтверджено періоди роботи за професією «наб.» в 2001 році, «пакувальник» в 2002-2004 роках, які не поіменовані в переліку професій за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділом XVIII «Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових та фаянсових виробів», та в переліку професій за Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2023 №36, розділом XVIII «Виробництво скла та виробів із скла. Виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів».

Згідно рішення комісії у Львівській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 23.02.2023 №10745/53-1 пільговий період роботи заявника зараховано за фактично відпрацьованими днями та з виключенням відпусток без збереження заробітної плати з 14.08.1985 по 31.12.1985, з 02.04.1986 по 30.04.1986, з 01.01.1993 по 15.02.1994, з 18.10.2007 по 26.10.2007, з 13.11.2007 по 18.12.2007, з 15.01.2008 по 16.02.2008, з 30.03.2008 по 08.04.2008, з 01.05.2008 по 19.05.2008, з 17.06.2008 по 16.07.2008, з 21.08.2008 по 22.09.2008, з 26.03.2011 по 02.04.2011.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернулася до адміністративного суду із вказаним позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо) (див. абзац другий пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005).

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі- Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі- Закон №1058-ІV).

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди - пенсії застрахованим особам, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначають за нормами Закону №1058-ІV, за умови наявності необхідного трудового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, обов`язковими умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до норм Закону №1058-IV є наявність необхідного страхового стажу (в тому числі пільгового) та досягнення особою визначеного законодавством пенсійного віку.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 рокузатверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наведені правові норми дають підстави дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженогонаказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 року № 159/4178/16-а.

Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162; якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03.08.2016, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36; якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.

Також, Верховний Суд зробив правовий висновок у постановах Суду від 25.06.2020 по справі №520/10521/19 та від 09.07.2020 по справі №235/7688/16-а, відповідно до якого чіткість та однозначність записів трудової книжки найманого працівника, котрі указують на те, що виконувана робота підлягає включенню до спеціального страхового стажу на Списком №2, призводить до відсутності правових підстав для витребування уточнюючих довідок.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів чи неточних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Матеріалами справи підтверджується, що вік позивача на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, становив 56 років 10 днів.

Також, відповідач у своєму рішенні 01.05.2023 № 51 визначає страховий стаж ОСОБА_1 як 30 років 08 місяців 23 дні рік, в тому числі пільговий стад роботи за Списком №2 становить 02 роки 00 місяців 27 днів.

При цьому судом встановлено, що відповідачем не зараховано період роботи з 14.08.1985 по 31.12.1985, 02.04.1986 по 30.04.1986 з 25.05.1992 по 20.08.1997, з 14.11.2011 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.09.2008 та з 23.03.2011 по 04.04.2011 - до стажу роботи за Списком №2.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Окрім цього, позивачем до матеріалів справи надано копію трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 15 серпня 1984 р. що містить наступні записи щодо спірних періодів роботи: - з 14.08.1985 по 31.12.1985 та з 02.04.1986 по 30.04.1986 позивач працювала віднощиком гарячих виробів; - з 25.05.1992 по 20.08.1997 працювала знімачем гарячих виробів; - з 14.11.2001 по 15.02.2004, з 18.10.2007 по 30.09.2008 та з 23.03.2011 по 04.04.2011 працювала знімачем гарячих виробів.

Вказані записи засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

Таким чином, періоди роботи позивача з шкідливими умовами праці за Списком №2 підтверджуються записами в трудовій книжці.

Крім того, позивачем надано довідки про підтвердження наявного стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №927 від 27.12.2007, №928 від 24.12.2007 та №214 від 06.03.2014, з яких видно, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день та виконувала роботу в шкідливих умовах праці (а.с. 21-23).

Доводи відповідача про те, що вказаний стаж не можна зарахувати, оскільки відсутня уточнююча довідка, безпідставні, оскільки на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідачем не доведено факту невиконання без поважних причин позивачем встановленого мінімуму трудової участі, для необхідності зарахування страхового стажу.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №754/14898/15-а.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що у період з 11.10.1985 по 31.12.1991 діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, де розділом XIX, підрозділі 12 передбачено посаду «относчики горячих изделий на отжиг».

Згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, та Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, які були чинними у 1994-1999 роках та 2003-2016 роках відповідно, до робіт, що надають право на пільгову пенсію за Списком №2, відносилися роботи на посадах: 1) "2190100а-19017 Знімачі гарячих виробів"/"18.1а Знімачі гарячих виробів"; 2) "2170300а-11918 Дробильники-розмелювачі" / "16.2а Дробильники-розмелювачі".

Окрім того, процедура підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років конкретизована нормами Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (затверджений постановою Правління ПФУ від 10.11.2006 р. №18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 р. за №1231/13105 (далі - Порядок №18-1).

Відтак, обов`язок звернення до Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника позивач мав би тоді, коли у його трудовій книжці були відсутні необхідні записи або містилися неправильні чи неточні записи про періоди його роботи.

У зв`язку із цим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.05.2023 №51 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, а тому таке підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції у відповідній частині не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідач-2 не оскаржив у апеляційному порядку рішення суду першої інстанції від 15.03.2024 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії.

Також, не оскаржене в апеляційному порядку позивачем рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року в адміністративній справі №380/25321/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль