Справа № 280/7466/24
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 жовтня 2024 року Справа № 280/7466/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 )

про: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

09.08.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення;

стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 280/2961/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2023, відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. 14.05.2024 відповідач на виконання вказаного вище судового рішення нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у загальному розмірі 84 638,95 грн. Позивач вважає, що відповідач повинен був нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у належному розмірі, однак протиправно не зробив цього, чим допустив протиправну бездіяльність. З огляду на викладені обставини, позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

19.08.2024 судом отримано відзив на позовну заяву (вх.№ 38561 від 19.08.2024), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки у розумінні положень Закону України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.02.2001 № 159, існує передбачене обов`язкове досудове врегулювання спору у правовідносинах щодо виплати компенсації втрати частини доходів шляхом подання заяви до уповноваженого органу. Відповідач зазначив про те, що у позовній заяві відсутнє посилання на звернення позивача до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Також у відзиві на позовну заяву відповідачем вказано, що в переліку нормативно-правових актів на момент нарахування індексації був відсутній механізм нарахування зазначеної компенсації на суму виплати індексації грошового забезпечення. Крім того, відповідач зауважив, що його дії як установи, що фінансується з Державного бюджету України, ставляться в залежність від наявності належного обсягу бюджетних асигнувань на відповідну мету. Такі бюджетні асигнування у відповідача, як стверджує останній, відсутні. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у період з 16.08.2015 по 09.06.2018 проходив військову службу у відповідача.

Наказом командира відповідача від 09.06.2018 № 99-РС позивача було звільнено з військової служби.

Оскільки відповідач у період проходження позивачем військової служби не проводив нарахування та виплату останньому індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 280/2961/22 (головуючий суддя Семененко М.О.), залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2023 позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не проведенні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

у решті позовних вимог відмовлено.

17.08.2023 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 280/2961/22 набрало законної сили.

14.05.2024 відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 280/2961/22 було перераховано на розрахунковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у загальному розмірі 84 638,95 грн. Зазначене підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки по банківському рахунку (а.с.7).

18.05.2024 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ) та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі Порядок № 159).

Позивач у позові зауважив, що станом на дату звернення позивача до суду з даною позовною заявою (а саме 30.07.2024) відповідач не здійснив розгляд його заяви та, відповідно, не нарахував і не виплатив позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159.

Оцінюючи факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення, суд виходить із такого.

Згідно зі ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ст. 1 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у Законі України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно зі ст. 4 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Слід зазначити, що порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати регламентований однойменним Порядком № 159.

За приписами п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);

соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного

захворювання її матері під час вагітності, тощо);

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення);

сума індексації грошових доходів громадян;

суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Пунктом 4 Порядку № 159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Відповідно до п. 5 Порядку № 159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Із наведених вище положень Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159 вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

1) нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

3) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

4) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Отже, грошове забезпечення є доходом, а у разі несвоєчасної виплати сум грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

При цьому, використане у ст. 3 Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Слід зазначити, що на належності сум індексації та компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати до складових належної працівникові заробітної плати, як коштів, які мають компенсаторний характер та спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, наголошував Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 року № 9-рп/2013.

Крім того, за усталеною позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 81795792), від 10.02.2020 року у справі № 134/87/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 87527132), від 05.03.2020 року у справі № 140/1547/19 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 88062591), від 24.01.2023 року у справі № 200/10176/19-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 108594165), основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено, що у період з 16.08.2015 по 09.06.2018 позивач проходив військову службу відповідача. Наказом командира відповідача від 09.06.2018 № 99-РС позивача було звільнено з військової служби. Оскільки відповідачем не здійснювались нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення у період проходження ним військової служби, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 280/2961/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2023 було визнано протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не проведенні нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, а також зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року. 17.08.2023 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 280/2961/22 набрало законної сили.

Також суд встановив, що відповідач 14.05.2024 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 280/2961/22 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у загальному розмірі 84 638,95 грн. (а.с.7). Позивачем 18.05.2024 на адресу відповідача була направлена заява, в якій він просив нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159.

За інформацією, викладеною у позовній заяві, станом на дату звернення позивача до суду з даною позовною заявою (а саме 30.07.2024) відповідач не виплатив позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159.

У контексті оцінки спірних правовідносин суд виходить із того, що приписи Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159 не встановлюють першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставлять у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата втрата частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідний правозастосовний підхід міститься, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.10.2020 по справі № 240/11882/19 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 92203570), від 29.04.2021 по справі № 240/6583/20 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 96654847), від 13.09.2021 по справі № 639/3140/17 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 99555369).

Отже, оскільки фактична виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у загальному розмірі 84 638,95 грн., присудженої рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.02.2023 по справі № 280/2961/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2023, відповідачем була здійснена лише 14.05.2024 (а.с.7), суд вважає, що позивач має право на отримання від відповідача компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення, однак відповідач безпідставно не реалізував відповідне право позивача. Таку бездіяльність відповідача суд оцінює як протиправну. Належних та достатніх доказів зворотнього відповідачем не надано.

Стосовно твердження відповідача про те, що позивач не надав докази звернення до відповідача із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати як передумови для здійснення такої виплати, суд зауважує, що в матеріалах справи міститься копія відповідної заяви від 18.05.2024 (а.с.8). Отже, вказані аргументи відповідача суд не приймає до уваги.

Відносно доводів відповідача про те, що в переліку нормативно-правових актів на момент нарахування індексації був відсутній механізм нарахування зазначеної компенсації на суму виплати індексації грошового забезпечення, а також про те, що у нього відсутні бюджетні асигнування на відповідну мету, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд зауважує, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Відтак, відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення, а також недостатність виділених відповідачу як установі, що фінансується з Державного бюджету України, бюджетних асигнувань не позбавляє відповідача обов`язку провести позивачу виплату компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення, на переконання суду, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оцінюючи наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення, суд виходить із такого.

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005 №5-рп/2005, від 29.06.2010 №17-рп/2010, від 22.12.2010 №23-рп/2010, від 11.10.2011 №10-рп/2011).

Попередньо судом було встановлений факт наявності у позивача права на компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159. Однак, оскільки відповідач вказану компенсацію у встановленому законом порядку не нарахував та не виплатив, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159 слід відмовити як таких, що є передчасними, оскільки за загальним правилом стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, з урахуванням встановлених вище обставин, керуючись положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та, відповідно, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, обґрунтовано факт допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення. Також суд вбачає підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ та Порядку № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення.

У свою чергу, відповідач не надав належних та достатніх доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, підлягає частковому задоволенню, а саме у зазначеній вище частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», підстави для вирішення питання щодо розподілу суми судового збору відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 241 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, на суму виплати індексації грошового забезпечення.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 25 жовтня 2024 року.

Суддя О.В. Прудивус