Справа № 460/9170/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог
25 жовтня 2024 року м. Рівне №460/9170/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглядаючи у письмовому провадженні процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), у якому просить суд:
визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною в невиплаті належних сум у день звільнення;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити недоотримане грошове забезпечення в розмірі 4038,68 грн;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити різницю для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2022 рік;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити різницю для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2023 рік;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити різницю для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2024 рік;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити різницю для повного розміру додаткової грошової винагороди в розмірі 5400,00 грн за період на протязі: з квітня 2022 року по січень 2023 року, березня та червня 2023 року.
Ухвалою суду від 21.08.2024 позовну заяву залишено без руху. Встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду: заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску.
27.08.2024 на виконання ухвали суду від 21.08.2024 позивачем у встановлений судом строк подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване тим, що позивач з 28.02.2022 по 30.05.2024 проходив військову службу, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 та відповідними наказами військової частини НОМЕР_1 , тому, вважає, що строк зверенення до суду пропущено з поважних причин та просить поновити пропущений строк звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 02.09.2024 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду задоволено. Визнано поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій та поновлено такий строк. Позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
20.09.2024 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку звернення до суду. Вказану заяву відповідач обґрунтовує тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посадах начальника складу складів взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 та діловода служби інфраструктурного забезпечення логістики військової частини НОМЕР_1 і мав доступ до мережі Інтернет, а також не перебував в зоні проведення бойових дій та заходів по стримуванню збройної агресії російської федерації. Наведені обставини підтверджуються відповідними витягами із наказу командира військової частини НОМЕР_1 . Також відповідач звертає увагу на те, що протягом строку, який був пропущений позивачем для звернення до суду з цим позовом, останній неодноразово звертався до судів з процесуальними документами з приводу інших справ.
Після відкриття провадження у справі суд встановив, що висновок суду про поважність попередньо названих позивачем причин пропуску строку звернення до суду був передчасним, тобто позовна заява була подана без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
З огляду на наведене, 14.10.2024 ухвалою суду позовна заява була залишена без руху після відкриття провадження у справі та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення (отримання) відповідної ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин такого пропуску.
16.10.2024 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин попуску строку звернення до суду позивач покликається, по-перше, на приписи статті 116 Кодексу законів про працю України та вказує, що мав легітимні очікування на проведення з ним повного розрахунку в день звільнення зі служби 30.05.2024. По-друге, позивач вказує, що не міг раніше звернутися до суду через загрозу життю та здоров`ю викликану негативною реакцією керівництва на здійснення ним судового захисту своїх прав, а також ризик бути відправленим на фронт з наведених підстав.
18.10.2024 до суду від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, за змістом яких останній просить відмовити в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду. Відповідач зауважив, що ні командир військової частини НОМЕР_1 , ні інші військовослужбовці, не посягали на життя та здоров`я позивача. Більше того, позивача цінували за вміння виконувати поставлені завдання, свідченням чого є службова характеристика.
21.10.2024 до суду від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, у яких позивач наводить власну оцінку якості проходження служби в Збройних Силах України та жодним чином не надає обґрунтувань чи характеристику причин пропуску ним строку звернення до суду.
Надаючи правову оцінку та вирішуючи клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду суд враховує наступне.
Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Так, за правилами частини першої статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Установлення процесуальних строків законом і судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесуальному праві сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює їхніх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їхнього завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
З приводу оскарження позивачем дій відповідача, що полягають у не нарахуванні та не виплаті різниці для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2022 рік, суд зазначає наступне.
Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Отже, встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, є 30 вересня відповідного року.
Тому, перебіг строку звернення особи до суду з позовними вимогами щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня слід обраховувати з 01 листопада відповідного року (перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок).
Таким чином, враховуючи обізнаність позивача про порушення свого права на отримання виплати грошової допомоги до 5 травня 2022 року та встановлений шестимісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, позивач мав звернутися до суду до 31.03.2023. Натомість, звернувшись до суду із даною позовною вимогою 15.08.2024, позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду.
З приводу оскарження позивачем дій відповідача, що полягають у не нарахуванні та не виплаті різниці для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2023 рік, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 4 Порядку здійснення у 2023 році разової грошової виплати до Дня Незалежності України, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2023 р. № 754, отримувачі грошової допомоги, зокрема ті, що набули відповідного статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 10-1, 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до 24 серпня поточного року включно, яким грошову допомогу не виплачено станом на 1 жовтня, мають право звернутися щодо її виплати до Пенсійного фонду України (його територіального органу за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) та отримати її до 1 листопада поточного року.
Отже, встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, є 1 листопада відповідного року.
Тому, перебіг строку звернення особи до суду з позовними вимогами щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня незалежності України слід обраховувати з 02 листопада відповідного року.
Таким чином, враховуючи обізнаність позивача про порушення свого права на отримання виплати грошової допомоги до Дня незалежності України в 2023 році та встановлений шестимісячний строк для звернення до суду за захистом своїх прав, позивач мав звернутися до суду до 02.05.2024. Натомість, звернувшись до суду із даною позовною вимогою 15.08.2024, позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду.
Матеріалами справи стверджується, що з 04.05.2023 позивач перебував на посаді начальника складу складів взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а з 01.02.2024 по день звільнення зі служби на посаді діловода служби інфраструктурного забезпечення логістики військової частини НОМЕР_1 .
На переконання суду, перебування позивача на вказаних вище посадах свідчить про наявність у нього доступу як до засобів зв`язку, так і до засобів для підготовки матеріалів позовної заяви.
Більше того, на підставі відомостей автоматизованої системи документообігу суду (комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду») судом встановлено, що у період з 01.11.2022 по 15.08.2024 до Рівненського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшло десять справ та матеріалів судових справ, а саме в адміністративних справах №№ 460/7588/23, 460/2112/21, 460/155/21, 460/4747/21, 460/2770/24, 460/6304/24 та 460/6305/24.
Тобто, у період з 01.11.2022 по 15.08.2024 (строк, який пропущений позивачем) ОСОБА_1 мав і використовував можливість звернення до суду.
Наведеним вище, нівелюються доводи позивача щодо побоювання за власне життя і здоров`я з боку відповідача у зв`язку із безперешкодним здійсненням судового захисту своїх прав.
Будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду позивач не зазначив. Враховуючи наведене, в даному випадку у суду відсутні підстави вважати поважними названі позивачем причини пропуску строку звернення до суду.
Крім цього, Верховний Суд у постанові від 13.02.2024 по справі № 140/9165/23 звернув увагу на те, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо).
У випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та переконливих доказів, які могли б свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.
Суд також звертає увагу на те, що небажання позивача вчасно реалізувати процесуальні права та недоведення факту того, що можливість подання ним позовної заяви у визначені законом строки не залежала від його волевиявлення або було зумовлено вагомими та непереборними обставинами, свідчить про втрату можливості захисту порушених, на думку позивача, прав у судовому порядку.
Такий підхід відповідає принципу правової визначеності (res judicata) як складової верховенства права, а також законності (заборони незастосування норми закону, яка відповідає критерію якості, передбачуваності та легітимної мети) (пункт 86 - 89 цієї Постанови).
Отже, позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли йому звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які позивач посилається у своїй заяві від 16.10.2024 та додаткових поясненнях від 21.10.2024, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі Мушта проти України зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.
Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду в частині позовних вимог про:
зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу різницю для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2022 рік;
зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу різницю для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2023 рік;
Згідно частини третьої статті 240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу.
Також відповідно до частини чотирнадцятої статті 171 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи № 460/9170/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, оскільки в іншій частині позовних вимог строк звернення до суду позивачем не пропущений.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 161, 171, 240, 241, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій - відмовити. Причини пропуску строку звернення до суду визнати неповажними.
Клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду - задовольнити частково.
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 залишити без розгляду в частині позовних вимог про:
зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2022 рік;
зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю для повного розміру щорічної грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2023 рік.
В іншій частині позовних вимог продовжити розгляд справи № 460/9170/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений дата 25 жовтня 2024 року

Суддя Ольга ПОЛІЩУК