Справа № 280/512/23
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2024-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Справа № 280/512/23 СН/280/25/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача 1 не прибув

представника відповідача 2 та третьої особи Усатенка Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, ), Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд.29-а, )

третя особа Офіс Генерального прокурора України (, вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011)

про визнання протиправними дій, скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду (далі суд) із позовом до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (далі відповідач 1), до Запорізької обласної прокуратури (далі відповідач 2), третя особа Офіс Генерального прокурора (далі - третя особа), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (відповідача 1) №2 від 17 листопада 2022 року про не проходження атестації начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням норм матеріального права;

визнати протиправним та скасувати наказ керівника Запорізької обласної прокуратури №1398к від 13.12.2022 про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури;

поновити позивача ОСОБА_1 на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області, яку обіймав станом на день звільнення з органів прокуратури області;

стягнути з відповідачів на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивачем успішно пройдено два етапи атестації: складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки. Вказує, що 17 листопада 2022 року позивач проходив останній третій етап атестації - співбесіду, за результатами якої прийнято рішення № 2 про неуспішне проходження позивачем атестації, яке обґрунтоване про невідповідність позивача вимогам професійної компетентності, етики і доброчесності. Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 13.12.2022 за №1398к позивача ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів Запорізької обласної прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 13.12.2022 року. Щодо питання доброчесності позивач пояснив, що кадровою комісією не вивчались матеріали стосовно позивача, а саме достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або відповідності вартості майна, вказаного у декларації, незважаючи на те, що вони містяться в його особистій справі та наявні в Офісі Генерального прокурора. Вважає що відповідає вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і успішно пройшов атестацію. Підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити позовну заяву.

В додаткових поясненнях від 14.08.2024 вх.№ 37749 позивач також зазначає, що на запитальник, який йому був направлений Шістнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора він, в законодавчо визначений строк, надав всі наявні в нього на той час копії документів та відповідні пояснення. Під час проведення співбесіди на запитання щодо документів, які стали підставою для скасування судами у справі №280/5045/20 рішення Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, повідомив, що суди посилалися на рішення Міністерства доходів та зборів, результати перевірки НАЗК, довідки Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України та ін. Також членам Комісії надав законодавчо обґрунтовані пояснення щодо строків зберігання окремих документів. Крім того, на прохання обґрунтування обставин, які відбулися 15.07.2014, позивачем були доведені посилання на відповідні публікації цих обставин. У зв`язку з відсутністю пропозицій з боку членів Комісії щодо необхідності надання будь-яких додаткових документів, позивач вважав, що надав все необхідне, що вимагала Комісія. Також зауважує, що твердження Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора щодо не відображення позивачем в деклараціях за 2008-2010 відомостей про автотранспорт та ін. не відповідають дійсним на той час вимогам законодавства. Стверджує, що такі дані не підлягали відображенню.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У письмовому відзиві від 11.07.2024 вх.№32406 та додаткових письмових поясненнях зазначає, що оскаржуваним рішенням Шістнадцятої кадрової комісії №2 від 17 листопада 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 не надав жодних підтверджень законності джерел походження грошових коштів, необхідних для придбання Nissan Juke 2013 року випуску. Твердження позивача про знищення документів, які стосувалися рухомого майна, під час бойових дій, комісія сприйняла критично, бо позивачем не надано жодних підтверджень неможливості одержання ним відповідних даних з інших джерел. Також, позивач не надав комісії жодних підтверджень законності джерел походження грошових коштів, необхідних для придбання у 2009 році його дружиною квартири у м. Донецьк. Комісією в оскаржуваному рішенні проаналізовано декларації ОСОБА_1 за 2008- 2019 роки. З огляду на викладене Верховний Суд зазначив, що у рішеннях Чотирнадцятої та Шістнадцятої кадрових комісій хоч і аналізувалися обставини набуття позивачем та членами його сім`ї одного і того самого майна (автомобілів Lexus ES 350 2010 року та Nissan Juke 2013 року випуску), однак такі рішення містять різні мотиви їх ухвалення. Зазначає, що вищевказані обставини висвітлені в оскаржуваному рішенні Шістнадцятої кадрової комісії №2 від 17 листопада 2022 року та підтверджуються відеозаписом співбесіди. Вказує, що за наявності чинного рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації, керівником Запорізької обласної прокуратури цілком обгрунтовано прийнято наказ від 13.12.2022 №1398к про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та з органів прокуратури. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити.

Офіс Генерального прокурора України у письмових поясненнях від 20.08.2024 вх.№38784 зазначає, що оцінка критеріїв професійної етики та доброчесності покладається саме на членів кадрової комісії і грунтується на засадах рівноправності та співпричетності до рішення. Вказує, що висновки про недоброчесність позивача грунтувались на аналізі матеріалів атестації, в яких містилась інформація з декларацій про майновий стан, поясненнях позивача, а також на особистому сприйнятті членами кадрової комісії усних відповідей під час проходження співбесіди. Відтак вважає, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації, та наказ Запорізької обласної прокуратури від 13.12.2022 №1398к про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та з органів прокуратури прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України. Просить у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року, позовні вимоги задоволено.

Постановою Верховного Суду від 05.06.2024 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 травня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2023 року у справі №280/512/23 скасовано. Справу №280/512/23 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції Запорізького окружного адміністративного суду.

До Запорізького окружного адміністративного суду справа № 280/512/23 надійшла 24.06.2024.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд головуючому судді Максименко Л.Я.

Ухвалою суду від 01.07.2024 прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 24.07.2024.

Протокольною ухвалою суду від 24.07.2024 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 20.08.2024.

Ухвалою суду від 07.08.2024 забезпечено участь позивача у підготовчих та судових засіданнях по даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon".

Протокольною ухвалою суду від 20.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 18.09.2024.

Протокольною ухвалою суду від 18.09.2024 у судовому засіданні оголошено перерву до 23.09.2024.

У судовому засіданні 23.09.2024 представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення.

23.09.2024 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 1994 року працював в органах прокуратури України.

Відповідно до наказу прокурора Запорізької області №728к від 06 травня 2019 року позивач обіймав посаду начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області.

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо позачергових заходів із реформи органів прокуратури» позивачем подано заяву на проходження атестації.

Позивачем 03 березня 2020 року успішно складено два етапи атестації, а саме: 1) іспит у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону; 2) іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Ураховуючи успішне проходження перших двох етапів атестації, позивача допущено до третього етапу атестації у формі проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, з виконанням письмового практичного завдання (пункт 6 розділу І Порядку №221).

23 червня 2020 року на спільному засіданні кадрових комісій від 23 червня 2020 року (протокол від 23 червня 2020 року №1) сформовано і схвалено Графік співбесід прокурорів регіональних прокуратур на 08 липня 2020 року та опубліковано на сайті Офісу Генерального прокурора, згідно якого співбесіда за участі позивача проводилась 08 липня 2020 року Чотирнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур.

З урахуванням наведеного та на підставі пунктів 11-16 розділу IV Порядку №221, Чотирнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур за результатами проведення співбесіди з ОСОБА_1 відповідно до протоколу №6 від 08 липня 2020 року ухвалено рішення від 08 липня 2020 року №2 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації.

Наказом №1950 від 29 вересня 2020 року керівником Запорізької обласної прокуратури звільнено позивача з органів прокуратури з 30 вересня 2020 року на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

У свою чергу, указані рішення Чотирнадцятої кадрової комісії від 08 липня 2020 року №2 та наказ керівника обласної прокуратури від 29 вересня 2020 року №1950к оскаржені ОСОБА_1 , у судовому порядку (справи №280/7811/20 та №280/5045/20).

Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року у справі №280/7811/20 визнано протиправним та скасовано наказ керівника Запорізької обласної прокуратури від 29 вересня 2020 року №1950 к про звільнення ОСОБА_1 .

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі №280/5045/20, визнано протиправним та скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №2 від 08 липня 2020 року про неуспішне проходження начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області ОСОБА_1 атестації за результатами співбесіди.

Постановою Верховного Суду від 06 квітня 2023 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2021 року у справі №280/5045/20 залишено без змін.

На виконання судових рішень в указаних справах ОСОБА_1 поновлено на посаді та повторно включено до графіку проведення співбесід.

17 листопада 2022 року позивач проходив останній третій етап атестації співбесіду.

Так, проаналізувавши надані робочою групою матеріали щодо ОСОБА_1 та його пояснення, Шістнадцята кадрова комісія констатувала наявність обґрунтованих сумнівів щодо відповідності ОСОБА_1 критерію доброчесності.

Тож, за результатами співбесіди кадровою комісією прийнято рішення №2 про неуспішне проходження позивачем атестації, яке обґрунтоване невідповідністю позивача вимогам професійної компетентності, етики і доброчесності.

Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури від 13 грудня 2022 року за №1398к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Запорізької області та з органів Запорізької обласної прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 13 грудня 2022 року.

Не погоджуючись із указаним рішенням та наказом, з вимогою вчинити певні дії позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із цим позовом.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

25 вересня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» №113-IX (залі Закон №113-ІХ), яким запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Згідно з пункту 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2010 № 1697.

За приписами пункту 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Як встановлено у пунктах 10-14 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Предметом атестації є оцінка:

1) професійної компетентності прокурора;

2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

Пунктами 16-17 розділу ІІ Закону №113-ІХ визначено, що за результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором.

Порядок проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора урегульовано розділом ІV Порядку №221.

Так, за пунктом 12 розділу ІV Порядку №221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів: 1) дослідження членами комісії матеріалів атестації; 2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання; Співбесіда проходить у формі засідання комісії (пункт 13 розділу ІV Порядку №221).

Відповідно до пунктів 14-16 розділу IV Порядку №221 члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Тобто відомості, які отримано кадровою комісією відповідно до положень Порядку №221, є матеріалами атестації, які досліджуються та обговорюються під час проведення співбесіди, за результатами якої кадрова комісія приймає рішення про успішне чи неуспішне проходження прокурором атестації.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання (пункт 15 розділу ІV Порядку №221).

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Своєю чергою, пунктом 12 Порядку №233 передбачено, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

З огляду на наведені правові норми рішення кадрової комісії, ухвалене за результатами атестації, зокрема її третього етапу, має містити обґрунтований висновок про те, за якими саме критеріями (компетентності, професійної етики або доброчесності) та на підставі яких доведених фактів, прокурор не відповідає займаній посаді та, відповідно, підлягає звільненню.

З урахуванням наведених вище норм та міркувань суд зазначає, що оцінка критеріїв професійної етики та доброчесності покладається на членів кадрової комісії. Однак, визначення відповідності або невідповідності прокурора таким критеріям має відбуватися на основі сумарної оцінки всієї інформації, яка свідчить про порушення вимог професійної компетентності, професійної етики і доброчесності (за винятком грубих порушень, наявності яких самих по собі є достатньою для твердження про невідповідність прокурора критеріям професійної компетентності, професійної етики чи доброчесності), у тому числі з урахуванням або мотивами відхилення пояснень позивача, доказів, наданих ним на підтвердження своїх пояснень, та матеріалів, що містяться у матеріалах його особової справи.

Рішення Шістнадцятої кадрової комісії №2 від 17 листопада 2022 року, яке оскаржується у межах цієї справи, обґрунтовано тим, що у Комісії наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, доброчесності та професійної етики.

Так, ОСОБА_1 не надав достатніх обґрунтованих пояснень щодо джерел отриманих доходів для придбання ним 28.04.2011 легкового автомобілю Lexus ES350 2010 р.в., вартість якого в поданих прокурором деклараціях не зазначена.

Надаючи Комісії письмові пояснення на запитання щодо вартості зазначеного автомобіля на момент його придбання та джерел походження коштів, за рахунок яких його було придбано. ОСОБА_1 повідомив, що вартість придбання автомобіля він не пам`ятає, цей транспортний засіб був придбаний із пошкодженнями, а джерелами коштів для придбання є запозичення сім`ї та дохід, отриманий від продажу іншого автомобіля. При цьому, жодних документів на підтвердження наданих пояснень ОСОБА_1 надати не може з причини їх знищення під час бойових дій.

Безпосередньо під час проходження співбесіди ОСОБА_1 додатково до поданих письмових пояснень повідомив, що у 2011 році він продав автомобіль Toyota Camry, який належав йому на праві власності, та кошти від продажу якого були використані для придбання автомобіля, що було відображено у відповідній декларації. Згідно з наявною у розпорядженні Комісії інформації із матеріалів атестації, у поданій ОСОБА_1 27.03.2012 декларації про майно, доходи - зобов`язання фінансового характеру за 2011 рік дійсно зазначено інформацію про одержання прокурором доходу від відчуження рухомого та нерухомого майна у сумі 200000 гривень.

Також, у вказаній декларації наявна інформація про перебування у володінні ОСОБА_1 трьох легкових автомобілів: Daewoo Lanos, 2007 р.в.; Lexus ЕS35, 2010 р.в.; ВАЗ-11930, 2007 р.в.; а також інформація про перебування у володінні членів сім`ї прокурора автомобіля Peugeot-107, 2010 р.в.

Водночас, в деклараціях ОСОБА_1 за 2008, 2009 та 2010 роки, відомості про перебування у власності прокурора або членів його сім і будь-яких транспортних засобів не зазначені взагалі. При цьому, сукупний дохід ОСОБА_1 (як це зазначено у відповідних деклараціях) у 2008 році становив 61023,84 грн, у 2009 році - 55372,38 гри (членів сім`ї - 413,04 грн), у 2010 році - 76277,68 грн, а у 2011 році - 349898,00 грн, з яких 200000,00 грн зазначені в якості доходу від продажу майна, відомості про яке не конкретизовані, а ще 57 022,00 грн. задекларовані в якості інших видів доходів.

Таким чином, сукупний задекларований дохід прокурора та членів його сім`ї за 2008- 2010 роки становив 189 086,94 грн, що, навіть без урахування здійснення ОСОБА_1 розумних витрат на утримання себе та членів своєї сім`ї, яка складалася з дочки та дружини, створює обґрунтовані сумніви у законності походження джерел, достатніх для придбання ним у 2011 році автомобіля Тоуоtа Саmгу, який, згідно з поясненнями прокурора, в подальшому міг бути реалізований за суму в 200000,00 грн для придбання автомобіля Lexus ЕS350 2010 р.в.

У свою чергу, надані ОСОБА_1 на адресу Комісії пояснення щодо придбання автомобіля за сімейні кошти, не підтверджуються поданими ним деклараціями, про які зазначено вище, оскільки упродовж 2008-2011 років дохід членів сім`ї прокурора, вказаний у відповідних деклараціях, становив всього 413,04 грн, що є вочевидь недостатньою грошовою сумою для придбання автомобіля іноземного виробництва.

Твердження ОСОБА_1 про знищення документів, шо стосувалися придбання цінного рухомого майна, під час бойових дій Комісія сприймає критично, оскільки по перше, прокурором не надано жодних підтверджень неможливості одержання ним відповідних даних з інших джерел (запити до сервісних центрів МВС, деталізації операцій по банківським рахункам тощо), а по-друге, відповідаючи на запитання членів Комісії щодо обставин втрати документів, прокурор надав усні пояснення уперечливого змісту, з яких неможливо встановити де саме, за яких саме обставин та які саме документи були втрачені ним

З наведеного слідує, що з точки зору безстороннього спостерігача існують підстави для обґрунтованого сумніву у легальності отримання ОСОБА_1 та членами його сім`ї коштів для набуття у власність легкового автомобілю Lexus ES350 2010 р.в., оскільки витрати на придбання зазначеного майна значно перевищують розмір адекларованих доходів.

У зв`язку з викладеним у Комісії виник обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 критеріям доброчесності та відповідності вимогам професійної етики.

Надалі, згідно з поданими деклараціями за період з 2015 по 2019 роки, ОСОБА_1 зазначив про наявність у його дружини з 14.09.2013 на праві власності автомобіля Nissan Juke, 2013 р.в., яким він також користувався.

У своїх поясненнях з приводу набуття у власність цього майна та джерел походження необхідних для цього коштів ОСОБА_1 повідомив, що вказаний автомобіль був придбаний із пошкодженнями, за кошти сім`ї, які складались, у тому числі, із суми коштів, отриманих від реалізації попереднього автомобіля.

Водночас, на підтвердження зазначених пояснень ОСОБА_1 жодних документів не надав, посилаючись на те, що вони були знищені під час бойових дій.

З метою перевірки наданих прокурором пояснень Комісією були проаналізовані подані ним декларації про майно, доходи та витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2008-2013 роки, копії яких наявні у матеріалах, наданих членам Комісії для проведення атестації.

Так, з поданої 14.03.2014 ОСОБА_1 декларації за 2013 рік дійсно вбачається, що членами його сім`ї у вказаному році був отриманий дохід від реалізації рухомого та нерухомого майна у сумі 98000,00 грн. При цьому, в розділі «Б» декларації («Транспортні засоби, що перебувають у власності, оренді чи на іншому праві користування членів сім`ї декларанта») ОСОБА_1 зазначено про перебування у володінні членів його сімї транспортного засобу ОСОБА_2 , 2013 р.в., у той час, як в аналогічних деклараціях за попередні періоди (2011-2012 роки) прокурором зазначалося про перебування у володінні членів його сім`ї автомобіля Peugeot-107, 2010 р.в.

НОМЕР_2 були проаналізовані сукупні задекларовані доходи ОСОБА_1 та членів його сім`ї за 2008-2010 роки, які становили 189 086,94 грн, з чого був зроблений висновок про недостатність зазначених коштів для придбання упродовж 2011 року автомобіля ES350, 2010 р.в. та Peugeot-107, 2010 р.в.

У свою чергу, аналіз декларацій прокурора за 2011-2013 роки дозволив дійти висновку про те, що ним дійсно були задекларовані доходи, одержані ним та членами його сім`ї від реалізації належного їм на праві власності майна. Зокрема, йдеться про одержання ОСОБА_1 упродовж 2012 року доходу у розмірі 45000,00 грн від реалізації автомобіля ВАЗ-11930, 2007 р.в., а також про одержання членами сім`ї прокурора упродовж 2013 року доходу у розмірі 98000,00 грн від реалізації автомобіля Peugeot-107, 2010 р.в., про що свідчить вибуття відомостей про володіння цими транспортними засобами у відповідних деклараціях.

Водночас, з огляду на те, що ОСОБА_1 не надав Комісії жодних підтверджень законності джерел походження грошових коштів, необхідних для придбання рухомого майна, кошти від продажу якого використовувалися для купівлі наступних автомобілів, у Комісії виникли обґрунтовані сумніви у можливості прокурора та членів його сім`ї здійснити придбання автомобіля Nissan Juke, 2013 р.в. у законний спосіб.

Мотиви, з яких Комісією відхилено доводи ОСОБА_1 про втрату під час бойових ій документів, які могли б підтвердити законність джерел для придбання спірного майна, наведені у рішенні комісії та залишаються незмінними.

У зв`язку з викладеним у Комісії виник обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 критеріям доброчесності та відповідності вимогам професійної етики.

Також прокурор ОСОБА_1 не надав достатніх обґрунтованих та переконливих пояснень щодо джерел отриманих доходів для придбання 12.11.2009 його дружиною квартири у м. Донецьку площею 98,90 кв. м, вартість якої в поданих прокурором деклараціях вказана у сумі 738000,00 грн.

Так, у наданих ОСОБА_1 на адресу Комісії письмових поясненнях було зазначено, що вказану квартиру було придбано за кошти, надані його батьком, будь які документи з цього приводу не оформлювалися, а гроші батьком були отримані від продажу двох квартир та двох будинків, а також спадщини в своїх батьків та сестри.

При цьому, жодних документів на підтвердження зазначених пояснень ОСОБА_1 не надав.

Безпосередньо під час проходження співбесіди прокурор надав Комісії усні пояснення, зміст яких ним неодноразово змінювався, шо викликає сумніви у їхній достовірності. Так, прокурор пояснив, що його батько за життя займався тваринництвом (розведенням худоби), з чого отримував доходи. Згодом, ОСОБА_1 повідомив, що його батько здійснював діяльність з розвезення води для осіб, які займалися сільським господарством. При цьому, на уточнюючі питання членів Комісії щодо характеру та роду такої діяльності, прокурор надати достатніх пояснень не зміг, зазначивши, що деталі йому не відомі.

У свою чергу, зазначаючи про одержання батьком доходів від реалізації отриманого у спадщину від родичів нерухомого майна, ОСОБА_1 не надав жодного документу, який би підтверджував надані ним пояснення в цій частині. Так само ОСОБА_1 не надано Комісії жодних підтверджень фактів здійснення ним звернень до нотаріальних установ (включно з нотаріальними архівами) або інших органів, шо здійснюють або здійснювали реєстрацію речових прав на нерухоме майно, з метою одержання відповідних відомостей на підтвердження одержання батьком нерухомого майна у спадщину. З цих причин Комісія визнала необґрунтованими твердження прокурора про неможливість отримання відповідних документів про спадщину, а його пояснення в цій частині такими, шо не викликають довіри.

За таких обставин, Комісія вважала, шо ОСОБА_1 не надано достатніх доказів наявності у його близьких родичів сум грошових коштів, які були б достатніми для придбання його дружиною житлової квартири площею 98,90 кв. м в м. Донецьку у 2009 році.

Виходячи з викладеного, у Комісії виник обґрунтований сумнів у доброчесності та відповідності ОСОБА_1 критерію професійної етики, який полягає у тому, що його дружина вірогідно отримала грошові кошти для придбання дороговартісного нерухомого майна із джерел, походження яких прокурором не розкриті, та яке перебувало у його користуванні.

Наведені вище факти як окремо, так і в сукупності, дали Комісії обґрунтовані підстави для висновку про невідповідність ОСОБА_1 критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора.

Таким чином, під час проходження співбесіди із ОСОБА_1 членами шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, окрім дослідження законності походження коштів на придбання автомобілів Lexus ES 350 та Nissan Juke, вивчалися обставини придбання автомобіля Peugeot-107, 2010 р.в. та квартири загальною площею 98,90 кв. м в м. Донецьку у 2009 році, достовірність та відповідність даних про здійснені операції фінансового характеру у деклараціях про майно, доходи, зобов`язання фінансового характеру ОСОБА_1 , а також перевірявся загальний сукупний дохід позивача та членів його родини, який би дозволив здійснити операції із купівлі дороговартісного рухомого та нерухомого майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перед співбесідою надсилався так званий опитувальник і комісією були сформульовані питання, відповіді на які мав надати позивач разом із підтверджуючими документи. Зокрема, питання щодо автомобілю Lexus ES 350 2010 року випуску, придбаного у 2011 році, автомобіля Nissan Juke 2013 року випуску, придбаного у 2013 році, паркувальне місце у м.Донецьк, площею 30,90 кв.м, квартира дружини у м.Донейьк, площею 98,90 кв.м., земельна ділянка дружини площею 5000кв.м тощо -були наявні у вказаному опитувальнику.

Відтак, на думку суду, позивач ще до співбесіди розумів які питання викликали сумнів у комісії та мав заздалегідь подбати про отримання відповідних підтверджуючих документів, зокрема, але не виключно шляхом звернення із відповідними запитами до реєстраційних органів.

Тобто, наявні у справі:

-копія відповіді Донецької обласної прокуратури від 09 березня 2023 року №24-307вих23 щодо досудового розслідування у кримінальному провадження за фактом руйнування будинку АДРЕСА_2 (том 1, а.с.124);

- копія відповіді Головного сервісного центру МВС від 14 березня 2023 року №31/11731-5026-2023 про відсутність документів, які стали підставою для реєстрації автомобілю Lexus (том 1, а.с.122);

- копія відповіді Головного сервісного центру МВС від 15 березня 2023 року №31/11831-5071-2023 про відсутність документів, які стали підставою для реєстрації автомобілю Nissan Juke (том 1, а.с.123);

- копія запиту до Державної податкової служби України щодо доходів, отриманих батьком ОСОБА_3 за період з 1960-2010 роки (том 1, а.с.137), з додатком свідоцтва про смерть (том 1, а.с.138), та відповіддю ДПС України №490/ЗПІ/99-00-12-04-02-10 від 24 березня 2023 року (том 1, а.с.139);

- копія запиту до Державної податкової служби України щодо доходів, отриманих ОСОБА_1 протягом 1985-1987 років, 1989 - 1 півріччя 1994 років (том 1, а.с.140), з додатком свідоцтва про державну реєстрацію підприємницької діяльності без створення юридичної особи від 22 січня 1993 року (том 1, а.с.141), та відповіддю ДПС України №556/ЗПІ/99-00-24-04-02-10 від 31 березня 2023 року (том 1, а.с.142)

були отримані позивачем вже під час розгляду справи 280/512/23 в суді першої інстанції. Тому, останні не існували на час проведення співбесіди, відповідно їх зміст членам комісії повідомлений бути не міг.

Більш того, під час дослідження речового доказу відеофіксації співбесіди ОСОБА_1 судом встановлено, що останній на запитання членів комісії повідомляв про відсутність у нього відповідних документів у зв`язку із їх втратою або знищенням. На запитання членів комісії про його намагання отримати відповідні підтверджуючі документи відповідав що не звертався. В то же час будь-яких клопотань про надання можливості звернутися до компетентних органів із відповідними запитами ОСОБА_1 під час співбесіди не заявляв.

Відтак, твердження позивача про позбавлення його можливості подати додаткові докази суд вважає безпідставними. Посилання ОСОБА_1 на те, що він вважав, що надані ним відповіді задовольнили інтереси членів комісії не можна сприняти як логічні, оскільки починаючи з опитувальника ставилося питання саме надання відповідних підтверджуючих документів.

Щодо наявності в оскаржуваному рішенні Комісії належного обґрунтування не прийняття до уваги офіційних результатів попередньо проведених перевірок [висновок Міністерства доходів і зборів України від 28 травня 2015 року №7990/10/05-16-17-03; довідка про результати перевірки ОСОБА_1 під час перебування на посаді прокурора міста Сніжного Донецької області, передбаченої Законом України «Про очищення влади»; довідки про проходження таємної перевірки доброчесності від 31 січня 2017 року №1943 та від 07 серпня 2017 року №25/2-9869/ра-17], суд дослідивши зміст оскаржуваного рішення констатує, що такого висновку там не зроблено.

Так, наявна довідка про результати перевірки позивача під час перебування на посаді прокурора міста Сніжного Донецької області, передбаченої Законом України "Про очищення влади", свідчить про те, що у декларації 2014 року вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених п.п. 1-10 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про очищення влади» та вартість майна (майнових прав) відповідає доходам, отриманим із законних джерел.

Такі ж відомості містяться у Висновку Міністерства доходів і зборів України від 28.05.2015 року № 7990/10/05-16-17-03 щодо позивача ОСОБА_1 , який займав посаду прокурора міста Сніжного Донецької області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України «Про очищення влади». Зокрема, у вказаному висновку зазначено, що за результатами проведеної перевірки та підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_1 , у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік (2014 рік) вказано достовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) позивача ОСОБА_1 . За результатами проведеної перевірки та підтвердних документів також встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_1 , у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік (2014 рік), набутого (набутих) позивачем за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України «Про очищення влади», відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_1 , із законних джерел.

В то же час, в оскаржуваному рішенні комісія посилається на постанову ВС від 04.08.2022 у справі №160/12019/20 де встановлено, що завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо ого відповідності вимогам професійної етики і доброчесності прокурора (…). Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) прокурора свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності) офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади (або у випадку прийняття рішення на користь прокурора, якщо є сумніви щодо об`єктивності такого рішення).

Суд також уважає за необхідне зауважити, що у цій категорії спорів Верховним Судом сформовано правову позицію згідно якої успішне проходження прокурором щорічних таємних перевірок доброчесності, що визначені Порядком проведення таємної перевірки доброчесності прокурорів в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 16.06.2016 №205, не є достатнім підтверджуючим фактом відповідності його вимогам доброчесності, оскільки ця перевірка та оцінка комісією відповідності прокурора вимогам професійної доброчесності у межах проведення атестації, обумовлені різними процедурами, які передбачені різними нормами законодавства та мають різні правові наслідки і не підміняють та не суперечать один одному. Доцільність врахування комісією вказаних довідок залежить від дискреції комісії (постанови від 01.12.2022 у справі № 640/26332/19, від 17.11.2022 у справі № 640/16131/20, від 01.11.2022 у справі №260/2585/20, від 14.07.2022 у справі № 640/1083/20).

Щодо наявності в оскаржуваному рішенні Комісії належного обґрунтування не прийняття до уваги поданих позивачем декларацій щодо придбаного майна суд зауважує, що на сторінках 20-21 рішення Комісія аналізує декларації ОСОБА_1 за 2008-2011 роки, та висновує, що «…навіть без урахування здійснення ОСОБА_1 розумних витрат на утримання себе та членів своєї сім`ї, яка складається з дочки та дружини, створює обґрунтовані сумніви у законності походження джерел, достатніх для придбання ним у 2011 році автомобіля Toyota Camry, який згідно з поясненнями прокурора, в подальшому міг бути реалізований за суму 200 000,00грн. для придбання автомобіля Lexus ES 350 2010 року випуску…».

Також, на сторінках 22-23 рішення Комісія проаналізувала декларації позивача за 2011-2013 роки за висновком якої «позивачем дійсно були задекларовані доходи, одержані ним та членами його сім`ї від реалізації належного їм на праві власності майна. Зокрема, йдеться про одержання ОСОБА_1 упродовж 2012 року доходу у розмірі 45000,00 грн від реалізації автомобіля ВАЗ-11930, 2007 р.в., а також про одержання членами сім`ї прокурора упродовж 2013 року доходу у розмірі 98000,00 грн від реалізації автомобіля Peugeot-107, 2010 р.в., про що свідчить вибуття відомостей про володіння цими транспортними засобами у відповідних деклараціях. Водночас, з огляду на те, що ОСОБА_1 не надав Комісії жодних підтверджень законності джерел походження грошових коштів, необхідних для придбання рухомого майна, кошти від продажу якого використовувалися для купівлі наступних автомобілів, у Комісії виникли обґрунтовані сумніви у можливості прокурора та членів його сім`ї здійснити придбання автомобіля Nissan Juke, 2013 р.в. у законний спосіб...».

Верховний Суд у цій категорії спорів неодноразово наголошував, що критерій доброчесності є надзвичайно важливим з огляду на те, яку роль прокуратура відіграє у становленні правової держави, особливо з урахуванням зміни її статусу у результаті вищевказаних конституційних змін. Саме доброчесність є ключовою категорією у формуванні морально-етичного образу прокурорів, запорукою формування довіри народу до прокурорів та органів прокуратури в цілому. Водночас відсутність у законі визначення цього терміну не звільняє суб`єктів правовідносин використовувати його в процесі Одним із критеріїв процедури перевірки дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності (підпункт 3 пункту 9 розділу ІV Порядку №221), є відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції.

Мотиви спірного рішення в частині невідповідності прокурора вимогам доброчесності фактично зводяться до висновків комісії про наявність обґрунтованих сумнівів у членів комісії щодо законності джерел походження коштів на придбання майна самим ОСОБА_1 та близькими родичами прокурора, а також щодо відповідності витрат прокурора та його близьких родичів задекларованим доходам. При цьому, надані пояснення прокурором під час співбесіди не спростували сумніви комісії у його доброчесності.

Відомості, які містяться в декларації, поданій прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції, поряд з іншими відомостями, які отримано кадровою комісією відповідно до положень Порядку №221, є матеріалами атестації, які досліджуються та обговорюються під час проведення співбесіди, за результатами якої кадрова комісія приймає рішення про успішне чи неуспішне проходження прокурором атестації.

Оцінюючи доводи позивача, суд зокрема, зазначає, що Верховний Суд у постановах від 14.07.2022 у справі №640/1083/20, від 30.08.2022 у справі №420/7408/20 та інш. підкреслив, що визначена чинним законодавством атестація не передбачає проведення повної перевірки декларанта на запити прокурора чи кадрових комісій. Моніторинг способу життя суб`єкта декларування передбачає лише вибіркову перевірку та на підставі повідомлень фізичних чи юридичних осіб, а також із засобів масової інформації та інших відкритих джерел інформації, яка містить відомості про невідповідність рівня життя суб`єктів декларування, задекларованим ним майну і доходам.

Так, встановлений Законом України "Про запобігання корупції" порядок перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та передбачена Законом № 113-ІХ процедура атестації з проведенням співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності є двома різними, окремими, законодавчо врегульованими процедурами, які мають різні правові наслідки, не підміняють та не суперечать одна одній.

Тому, наявність у НАЗК виключних повноважень на здійснення повної перевірки декларацій, яка полягає, зокрема, у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення суб`єкта декларування не обмежує кадрові комісії у здійсненні ними перевірок відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності відповідно до положень Закону № 113-ІХ.

Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) прокурора свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності) офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади (або у випадку прийняття рішення на користь прокурора, якщо є сумніви щодо об`єктивності такого рішення).

У процедурі атестації обґрунтовані сумніви уповноваженої комісії набувають значення, а прокурор, який має намір підтвердити свою відповідність вимогам професійної етики та доброчесності, повинен спростувати такі сумніви, або довести їх необґрунтованість. В протилежному випадку, задля досягнення мети запровадженої реформи прокуратури, такі сумніви можуть бути витлумачені не на користь особи.

Суд зазначає, що Закон № 113-ІХ та Порядок № 221 не визначають конкретний період за який здійснюється оцінка відповідності прокурора критеріям доброчесності, однак, ураховуючи мету та цілі, які поставив законодавець, запроваджуючи реформу органів прокуратури, а також високі стандарти, які висуваються до професії прокурора, оцінюванню, у цьому випадку, на предмет законності походження підлягають усі майнові статки, набуті особою, яка претендує на зайняття посади прокурора та його близьких родичів, з метою уникнення будь-яких сумнівів у суспільства щодо доброчесності такого.

Достовірність відомостей, вказаних у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в частині відповідності витрат членів сім`ї позивача задекларованим доходам, викликали обґрунтований сумнів членів кадрової комісії та не були спростовані прокурором під час співбесіди, також не надано підтверджуючих доказів, які б спростовували сумніви комісії щодо невідповідності позивача вимогам доброчесності.

З урахуванням наведеного, суд висновує, що рішення Шістнадцятої кадрової комісії від 17.11.2022 №2 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації, та наказ Запорізької обласної прокуратури від 13.12.2022 №1398к про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади та з органів прокуратури прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, тому підстави для їх скасування відсутні.

Відтак, у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними, то у їх задоволенні також слід відмовити.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку із відмовою у позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, ), Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, буд.29-а, ) третя особа Офіс Генерального прокурора України (, вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011) про визнання протиправними дій, скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення в повному обсязі складено та підписано 25.10.2024

Суддя Л.Я. Максименко