Справа № 520/26647/23
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 р.Справа № 520/26647/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Спірідонов М.О.) від 18.12.2023 року (повний текст складено 18.12.23 року) по справі № 520/26647/23

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до ОСОБА_1

про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Військова частина НОМЕР_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), відшкодування матеріальної шкоди у сумі 168142 грн 12 коп. (сто шістдесят вісім тисяч сто сорок дві грн 12 коп.).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за відповідачем обліковується сума матеріальної шкоди завданої позивачу у сумі 168 142 грн. 12 коп., яка відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, а отже підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 року по справі № 520/26647/23 позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 168142 (сто шістдесят вісім тисяч сто сорок дві) грн. 12 коп.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 , командир роти охорони та забезпечення бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , проходив дійсну військову службу до 23.08.2022.

В період з 01 по 16.05.2022 територія бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (далі "База зберігання") була масово обстріляна російськими окупаційними військами, внаслідок чого було пошкоджено 90% адміністративних будівель, споруд та сховищ технічної території.

В результаті масових обстрілів Бази зберігання значну частину майна було пошкоджено, знищено (втрачено) у ході воєнних (бойових дій).

Також судом першої інстанції встановлено, що керуючись наказом Міністерства оборони України № 608 від 21.11.2017 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" з метою встановлення можливої втрати або знищення майна, а також встановлення ступеня вини посадових осіб бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 чиї дії або бездіяльність призвели до даного випадку командиром військової частини було призначено службове розслідування стосовно можливої втрати або знищення військової техніки та майна на Базі зберігання інженерних боєприпасів та майна.

За результатами проведених службових розслідувань Комісією пропоновано притягнути ряд посадових осіб Бази зберігання серед яких є старший лейтенант ОСОБА_1 , командир роти охорони та забезпечення бази зберігання інженерних боєприпасів та майна військової частини НОМЕР_1 до повної матеріальної відповідальності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2022 № 968 "Про результати проведення службового розслідування" відповідача притягнуто до повної матеріальної відповідальності за втрату майна, а саме: - за нестачу майна автомобільної служби на суму 7483 грн 51 коп; - за нестачу майна бронетанкової служби на суму 673 грн 98 коп; - за нестачу майна електротехнічної служби на суму 58 788 грн 95 коп; - за нестачу майна продовольчої служби на сумі 2658 грн 85 коп; - за нестачу майна дорожньої служби на суму 98 536 грн 83 коп. Таким чином, загальна сума завданої шкоди становить 168142 грн. 12 коп.

23.08.2022 Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.08.2022 № 243 відповідача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на підставі підпункту "б", пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).

Перебуваючи на дійсній службі до відповідача засовувалося положення ст. 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (надалі Закону України "Про матеріальну відповідальність") та здійснювалось щомісячні відрахування в розмірі 20 % його місячного грошового забезпечення.

Після звільнення із військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини до відповідача застосовується положення ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність".

Станом на дату притягнення відповідача до матеріальної відповідальності відповідач вже був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що 19.07.2023 позивачем з метою досудового врегулювання спору відповідачу направлено листа з пропозицією добровільно сплатити заборгованість з можливістю оплати частинами, однак матеріальна шкода у сумі 168142 грн. 12 коп. відповідачем в добровільному порядку сплачено не було, доказів зворотного суду не надано.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку про їх обґрунтованість.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для звернення позивача до суду із вказаними вище позовними вимогами слугувала та обставина, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2022 № 968 "Про результати проведення службової перевірки" відповідача притягнуто до повної матеріальної відповідальності за втрату майна, а саме: - за нестачу майна автомобільної служби на суму 7483 грн 51 коп; - за нестачу майна бронетанкової служби на суму 673 грн 98 коп; - за нестачу майна електротехнічної служби на суму 58 788 грн 95 коп; - за нестачу майна продовольчої служби на сумі 2658 грн 85 коп; - за нестачу майна дорожньої служби на суму 98 536 грн 83 коп. (п. 2 та пп. 2.1 Наказу). Загальна сума завданої шкоди становила 168142 грн. 12 коп., та як вказує позивач, відповідачем в добровільному порядку не відшкодована.

Питання правомірності прийняття цього наказу (в частині п. 2 та пп. 2.1 Наказу) було предметом спору у справі № 520/26128/23.

У зв`язку з цим, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.04.2024 р. зупинено провадження у справі № 520/26647/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 по справі № 520/26647/23 до набрання законної сили судовим рішення у справі № 520/26128/23.

За наявними відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень та КП "Діловодство спеціалізованого суду" постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 по справі № 520/26128/23 - залишено без змін. Отже, рішення суду від 28.11.2023 у справі № 520/26128/23 набрало законної сили 02.09.2024.

Під час розгляду справи № 520/26128/23 судом встановлено, що у серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 2.1 Наказу № 968 від 11.07.2023 в частині щодо притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 , до повної матеріальної відповідальності та стягнення грошових сум, у розмірі: за нестачу майна автомобільної служби - 7483,51 грн.; за нестачу майна бронетанкової служби - 673,98 грн.; за нестачу майна електротехнічної служби - 58788,95 грн.; за нестачу майна продовольчої служби - 2658,85 грн.; за нестачу майна дорожньої служби - 98536,83 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року у справі № 520/26128/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано підпункт 2.1 пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2023 № 968 про притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності та стягнення грошових сум у розмірі: за нестачу майна автомобільної служби - 7483,51 грн.; за нестачу майна бронетанкової служби - 673,98 грн.; за нестачу майна електротехнічної служби - 58788,95 грн.; за нестачу майна продовольчої служби - 2658,85 грн.; за нестачу майна дорожньої служби - 98536,83 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суду апеляційної інстанції, зазначив, що для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами розслідування факту умислу чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Водночас, матеріали службової перевірки не містять жодних належних та допустимих доказів того, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо збереження військового майна. Також, службовою перевіркою не встановлено причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, наявність неправомірних дій позивача, не було встановлено причинного зв`язку між діями позивача та виконанням ним обов`язків військової служби, вини військовослужбовця, а також не обґрунтовано та не вмотивовано, чому позивача слід притягнути саме до повної матеріальної відповідальності. На підставі цього, судом зроблений висновок, що оскільки у даному випадку відповідачем не призначалось службове розслідування відносно ОСОБА_1 , позивача до матеріальної відповідальності притягнуто за результатом проведеної службової перевірки з порушенням Порядку № 608 та Закону № 160-ІХ.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів зазначає, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Конституцією України (статті 8, 129 та 147) гарантовано визнання та застосування в Україні принципу верховенства права. При цьому, загальновизнано, що його базовим елементом є принцип правової визначеності, який, крім іншого, означає стабільність та єдність судової практики, а також можливість відступу судом від своєї попередньої правової позиції лише за наявності вагомих підстав.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду, принцип правової визначеності передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.

Враховуючи наведені вище обставини, а також те, що рішенням у справі № 520/26128/23, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано підпункт 2.1 пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2023 № 968 про притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності та стягнення грошових сум у розмірі: за нестачу майна автомобільної служби - 7483,51 грн.; за нестачу майна бронетанкової служби - 673,98 грн.; за нестачу майна електротехнічної служби - 58788,95 грн.; за нестачу майна продовольчої служби - 2658,85 грн.; за нестачу майна дорожньої служби - 98536,83 грн., тобто скасовано рішення суб`єкта владних повноважень (у цьому випадку наказ), який фактично був підставою для звернення до суду із вимогою про стягнення суми у розмірі 168142,12 грн., колегія суддів дійшла до висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 168142,12 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Підстав для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 по справі № 520/26647/23 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повний текст постанови складено 29.10.2024 року