Справа № 420/31220/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 жовтня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши заяву представника фізичної особи-підприємця Ван Дун про забезпечення позову в адміністративній справі №420/31220/24, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №49 від 30.08.2024 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №54 від 13.09.2024 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №52 від 13.09.2024 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №53 від 13.09.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин №65 від 09.08.2024 року.

25.10.2024 року до суду представником позивача було подано заяву про забезпечення позову в адміністративній справі №420/31220/24, в якій вона просить суд:

- зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - постанови головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №49 від 30.08.2024 року про стягнення штрафу у розмірі 320000,00 грн. у виконавчому провадженні №76367330, відкритому 22.10.2024 року Головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сокол Юлією Степанівною до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №420/31220/24;

- зупинити дію постанов головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №49 від 30.08.2024 року, №54 від 13.09.2024 року, №52 від 13.09.2024 року, №53 від 13.09.2024 року до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №420/31220/24;

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначила, що 22.10.2024 року головним державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сокол Юлією Степанівною відкрите виконавче провадження №76367330 на підставі однієї з оскаржуваних позивачем постанов відповідача, а саме постанови №49 від 30.08.2024 року про стягнення штрафу у розмірі 320 000,00 грн. В той же день, 22.10.2024 року, державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 352 269 грн.

За твердженням представника позивача, відповідачем під час розгляду судом справи №420/31220/24 вчиняються дії з приводу виконання постанов, що оскаржуються у цій же справі. З огляду на те, що предметом відповідних постанов є стягнення коштів на загальну суму 448 000 грн., дії відповідача щодо їх виконання під час перегляду їх законності у судовому порядку перешкоджають ефективному захисту порушених прав та інтересів позивача, і істотно ускладнять виконання рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, оскільки позивачу в майбутньому доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути свої кошти, на які буде звернено стягнення при примусовому виконанні спірних постанов.

Дослідивши вказану заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та керуючись законом.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У частині 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Так, за ч.1 ст. 1 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч.1 ст. 12 Закону України №1404-VIII).

Згідно приписів п. 1 ч. 14 ст. 66 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» від 18.05.2017 року №2042-VIII за результатами розгляду справи головний державний інспектор (головний державний ветеринарний інспектор) виносить, зокрема, постанову про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 15 ст. 66 ЗУ №2042-VIII постанова про накладення штрафу має відповідати вимогам до виконавчого документа, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження".

Постанова у справі, яку не було оскаржено у встановлений законом строк, набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Постанова у справі, оскаржена до суду, набирає законної сили з дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням (ч. 22 ст. 66 №2042-VIII).

Штраф підлягає сплаті протягом п`ятнадцяти днів після набрання законної сили постановою про накладення штрафу. Сплата штрафу не звільняє особу, щодо якої винесено постанову у справі, від обов`язку усунення допущеного правопорушення, а також від обов`язку відшкодування пов`язаної з ним шкоди (завданих збитків).

Якщо штраф не сплачено у строк, встановлений частиною двадцять третьою цієї статті, примусове виконання постанови про накладення штрафу здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Суми штрафів зараховуються до державного бюджету (ч.ч. 23 та 24 ст. 66 №2042-VIII) .

За п.2 частиною 1 ст.26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Суд зауважує, що позивачем було надано до суду докази здійснення Київським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) дій, спрямованих на стягнення з позивача штрафу на підставі оскаржуваної постанови №49 від 30.08.2024 року, винесеної Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області, зокрема, виконавчим органом було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76367330 від 22.10.2024 року та постанову про арешт коштів боржника від 22.10.2024 року.

Тобто, наразі на підставі постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №49 від 30.08.2024 року про накладення штрафу на позивача за порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», яка є одним з предметів оскарження в адміністративній справі №420/31220/24, відкрите виконавче провадження, в якому державним виконавцем вже вчиняються дії щодо звернення стягнення на грошові кошти позивача для виконання вищевказаної постанови.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору поміж учасниками справи та реальність загрози виникнення суттєвої матеріальної шкоди позивачу, яка полягає потенційному примусовому виконанні оскаржуваних постанов та застосуванні державним виконавцем заходів примусового виконання згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на вказане, не надаючи попередньої оцінки законності винесення Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області постанови №49 від 30.08.2024 року про накладення штрафу на позивача за порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», суд вважає, що стягнення з позивача в порядку виконавчого провадження грошових коштів (штрафу), в тому числі витрат на виконавче провадження, відкритого на виконання оскаржуваної постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №49 від 30.08.2024 року, до ухвалення рішення в адміністративній справі №420/31220/24 істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Виходячи з викладеного суд вважає, що невжиття таких заходів може суттєво ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а вжиття заявленого позивачем заходу забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб. За таких умов клопотання представника позивача про забезпечення позову у справі №420/31220/24 в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №49 від 30.08.2024 року є обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову шляхом зупинення дій постанов Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №49 від 30.08.2024 року, №54 від 13.09.2024 року, №52 від 13.09.2024 року, №53 від 13.09.2024 року до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №420/31220/24, оскільки зупинення дії оскаржуваних постанов, які є предметом оскарження за адміністративним позовом, за своїм характером буде фактично вирішенням вказаного спору по суті до прийняття судом рішення, що, на думку суду, не відповідає завданням правового інституту забезпечення позову.

Крім того суд зазначає, що стосовно оскаржуваних постанов №54 від 13.09.2024 року, №52 від 13.09.2024 року, №53 від 13.09.2024 року стороною позивача не надано доказів застосування державним виконавцем заходів примусового виконання згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» відносно вищевказаних постанов Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 19, 150-154, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову в адміністративній справі №420/31220/24 задовольнити частково.

Зупинити стягнення з фізичної особи-підприємця Ван Дун ( АДРЕСА_1 ) на підставі виконавчого документа - постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №49 від 30.08.2024 року про накладення штрафу у розмірі 320 000 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №420/31220/24.

Копію ухвали направити учасникам справи та Київському відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалу суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.