Справа № 500/3507/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3507/24

28 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору і виступає на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Тернопільської міської ради (надалі, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору і виступає на стороні відповідача ОСОБА_2 ( надалі третя особа), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської міської ради про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , оформлене протоколом сесії Тернопільської міської ради від 15.12.2023 року, зобов`язати Тернопільську міську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає рішення відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки протиправним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому, позивач просить врахувати, що відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідачем жодної визначеної законодавством підстави не наведено.

Ухвалою суду від 04.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Вважає, що при розгляді даного проекту рішення, міською радою було дотримано усіх умов необхідних для повного та всебічного розгляду депутатами вказаного проекту; проект рішення містив усі вимоги передбачені Регламентом Ради та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначив, що результат голосування в даному випадку не є відмовою позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, через що він може звернутися з відповідною заявою - повторно. Просить врахувати, що в даному випадку Тернопільською міською радою рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не приймалося, що слугує додатковою підставою для відмови у задоволенні даного позову. Також, зауважив, що рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою Тернопільською міською радою прийнято 29.01.2021 відповідно до якого Рада вирішила: дати дозвіл гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0277 га в оренду терміном на п`ять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 ; зобов`язати гр. ОСОБА_1 в шестимісячний термін подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак, як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до міської ради із заявою про затвердження проєкту землеустрою 13.11.2023, чим, на думку представника відповідача, порушив п.2 вказаного вище рішення.

Ухвалою суду від 18.09.2024 судом залучено ОСОБА_2 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору і виступає на стороні відповідача.

Представник третьої особи подав до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позову повністю. Просить врахувати, що відповідно до змісту Схеми № 1, даних Витягу з Державного земельного кадастру № НВ-021 від 09.09.2021 року, ділянка з кадастровим номером: :02:011:0061 (площею 0,0277 га) сформована таким чином, що доступ до земельної ділянки, яка належить третій особі ( ОСОБА_2 ) на праві власності, можливий лише шляхом проходу (проїзду) через ділянку площею 0,0277 га. Вважає, що оскільки Тернопільською міською радою жодного рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою не було прийнято, то позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення Позивачу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , оформлене протоколом сесії Тернопільської міської ради 15.12.2023 року не може бути задоволеною, оскільки відсутній сам об`єкт на яку така позовна вимога спрямована.

Представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, в яких, серед іншого, звернув увагу на тому, що листом від 21.10.2021 відповідачем фактично підтверджено правомірність проєкту землеустрою щодо щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , який подано позивачем на затвердження та одночасно відхилено скаргу ОСОБА_2 (третя особа) про незатвердження цього проєкта, у зв`язку із відсутністю для цього підстав.

Ухвалою суду від 28.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача про закриття провадження у справі.

Судом встановлено, що у відповідності до рішення Тернопільської міської ради №8/3/37 від 29.01.2021 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0277 га в оренду терміном на п`ять років для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

13.11.2023 позивач звернувся із заявою до Центру надання адміністративних послуг Тернопільської міської ради щодо затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, додавши до вказаної заяви проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки, Витяг з державного земельного кадастру на земельну ділянку, паспорт (1,2 сторінки з реєстрацією місця проживання), реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Як слідує з Витягу з Протоколу тридцять четвертої сесії міської ради від 15.12.2023, за результатами розгляду питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , рішення не прийнято.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно статті 3 Земельного кодексу України (надалі, ЗК України), земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 Земельного кодексу України).

Частиною шостою ст. 123 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

У відповідності до частин дванадцятої та п`ятнадцятої ст. 123 ЗК України, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 6 частини третьої ст. 186 ЗК України, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У відповідності до частини першої ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом частин восьмої, десятої ст. 186 ЗК України, підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.

Поряд з цим, повноваження міської ради щодо питань, які виникають з приводу земельних відносин визначено в Законі України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), в частині першій статті 26 якого передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 зазначеного Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що у вирішенні питання щодо затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи відмови у його затвердженні органом місцевого самоврядування повинно прийматися відповідне рішення.

У цій справі за результатами розгляду питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , рішення не прийнято (за - 0, проти - 0, утримались - 33, не брали участь в голосуванні - 0), що слідує із Витягу з Протоколу тридцять четвертої сесії міської ради від 15.12.2023.

Відтак, суд вважає, що у спірному випадку відповідачем не здійснено розгляд заяви позивача від 13.11.2023 у передбачений законом спосіб, а саме, не прийнято по суті жодного з рішень - щодо затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи відмови у його затвердженні.

На думку суду, рішення щодо затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки чи відмови у його затвердженні органом місцевого самоврядування є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура.

В той же час, суд зауважує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 та враховується судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

А оскільки відповідач за результатами розгляду заяви позивача одне з передбачених частиною десятою статті 186 ЗК України рішень не прийняв, суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відповідач допустив протиправну бездіяльність не розглянувши заяву позивача від 13.11.2023 у передбачений законом спосіб.

Виходячи з принципу "належного врядування", суб`єкт владних повноважень повинен сам виправляти свої помилки і відновлювати права осіб, що звернулися до нього, і щодо яких мали місце порушення. Тим більше після того, як неправомірність рішення (дії, бездіяльності) встановлено судом. Зазначену правову позицію було висловлено у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі N 819/654/17.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, суд вважає, що у цій справі належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності Тернопільської міської ради щодо не розгляду звернення позивача від 13.11.2023 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 та зобов`язання Тернопільської міської ради розглянути у передбачений законом спосіб звернення позивача від 13.11.2023 щодо затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою мю. Тернопіль вул.Данила Нечая, 19, прийнявши відповідне рішення.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

То ж, залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача в порядку частини третьої ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Тернопільської міської ради щодо не розгляду у передбачений законом спосіб звернення ОСОБА_1 від 13.11.2023 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Тернопільську міську раду розглянути у передбачений законом спосіб звернення ОСОБА_1 від 13.11.2023 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , прийнявши відповідне рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 485 (чотириста вісімдесят п`ять) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 28 жовтня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - Тернопільська міська рада (місцезнаходження: вул. Листопадова, 5, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46001 ).

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору і виступає на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , ід.№ НОМЕР_2 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.