Справа № 360/597/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року справа №360/597/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 360/597/24 (головуючий І інстанції Кисіль С.В.) за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради Севастьянової Алли Миколаївни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора від 25 березня 2024 року № 72240726;

- зобов`язати державного реєстратора здійснити реєстрацію права власності позивача на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 1034 кв. м, на якій розташовані: жилий будинок А-1 дерев`яний, жилою площею 29,6 кв. м, літня кухня Б дерев`яна, сарай Д дерев`яний, погріб В кам`яний, вбиральня У дерев`яна, інші споруди № 1-5.

В обґрунтування позову зазначила, що є власницею зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, що підтверджується договором дарування від 13 жовтня 1999 року, який посвідчено приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б. 13 жовтня 1999 року.

Позивач має правовстановлюючий документ на будинок, однак відомості у Державному реєстрі речових прав відсутні, тому звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про проведення державної реєстрації права на нерухоме майно на підставі наявного у неї правовстановлюючого документа.

Однак державний реєстратор рішенням відмовив позивачу в державній реєстрації права власності на будинок, посилаючись на залишення архівів БТІ м. Попасна на тимчасово окупованій території.

Рішення державного реєстратора є протиправним та таким, що перешкоджає позивачу в реалізації її права на оформлення власності, у тому числі й щодо подання документів, пов`язаних з компенсацією за пошкоджене майно через застосунок Дія.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням, представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку, що позивачем не підтверджено набуття права власності на будинок, оскільки право власності підтверджено належним документом договором дарування від 13.10.1999, посвідченим приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б. 13.10.1999.

Висновок суду першої інстанції, що нотаріально посвідчений договір дарування не є підставою для здійснення державної реєстрації не відповідає нормам матеріального права, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 1952 підставою для державної реєстрації права власності є укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дублікат.

Також суд першої інстанції неправильно застосував закон, надавши перевагу формі (процедурі) державної реєстрації, а не змісту права власності.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ), є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 01 квітня 2022 року № 6806- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Кам`янець-Подільської районної державної адміністрації Хмельницької області.

У зв`язку з відсутністю відомостей у Державному реєстрі речових прав щодо державної реєстрації права на нерухоме майно, позивач 21 березня 2024 року звернулася із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Дунаєвецької міської ради з заявою щодо проведення державної реєстрації права на нерухоме майно (житловий будинок) на підставі наявного у неї правовстановлюючого документа.

До заяви додала договір дарування серії АВВ № 337178, зареєстрований у реєстрі за № 1540, посвідчений 13 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б., згідно з яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 1034 м кв., на якій розташовані: жилий будинок А-1 дерев`яний, жилою площею 29,6 квадратних метри, літня кухня Б дерев`яна, сарай Д дерев`яний, погріб В кам`яний, вбиральня У дерев`яна, інші споруди № 1-5.

Право власності на підставі вищезазначеного договору було зареєстровано Попаснянським бюро технічної інвентаризації 18 жовтня 1999 року, запис в реєстровій книзі 8-1700.

На виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області направлено запит про надання інформації, чи було зареєстровано право власності на житловий будинок за ОСОБА_1 на підставі договору дарування серії АВВ № 337178, зареєстрований у реєстрі за № 1540, посвідчений 13 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А. Б. (запит від 21 березня 2024 року № 02.15/11).

Згідно з відповіддю Попаснянської міської військової адміністрації від 22 березня 2024 року № 01.03-03/154 на сьогоднішній день неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Попасна, оскільки архіви залишилися на тимчасово окупованій території.

Рішенням державного реєстратора від 25 березня 2024 року № 72240726 Про відмову в проведенні реєстраційних дій за результатами розгляду заяви від 21 березня 2024 року за реєстраційним номером 60048597 (далі заява) відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку з тим, що документи не надають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

В рішенні зазначено, що заявником для державної реєстрації права власності подано договір дарування серії АВВ № 337178, зареєстрований в реєстрі за № 1540, посвідчений 13 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А. Б.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором не встановлено інформації щодо зареєстрованого права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування серії АВВ № 337178, зареєстрованого в реєстрі за № 1540, посвідченого 13 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А. Б.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. З метою отримання зазначеної інформації та керуючись пунктом 3 частини третьої статті 10 Закону.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем до державного реєстратора подано документи, які и не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав врегульовані Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Закон № 1952), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі Порядок № 1127).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону № 1952 державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.

На підставі пункту 1 частини першої статті 27 Закону № 1952 державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Як свідчать матеріали справи позивач звернулася до відповідача для державної реєстрації права власності на будинок на підставі договору дарування серії АВВ № 337178, зареєстрований в реєстрі за №1540, посвідчений 13 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А.Б.

Частиною третьою статті 3 Закону № 1952 визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як визначено пунктом 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952 державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952 державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з частиною другою статті 18 Закону № 1952 перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

На підставі частини восьмої статті 18 Закону № 1952 державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункті 3 частини третьої статті 10 Закону № 1952 під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, державний реєстратор обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Отже, державний реєстратор зобов`язаний, відповідно до законодавства, перевірити належить наданих документів, в даному випадку, під час проведення державної реєстрації права, що виникло в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 24 Закону № 1952 підставами для відмови в державній реєстрації є подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1952 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Оскільки на запит державного реєстратора до Попаснянської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про надання інформації, чи було зареєстровано право власності на житловий будинок за ОСОБА_1 на підставі договору дарування серії АВВ № 337178, зареєстрований у реєстрі за № 1540, посвідчений 13 жовтня 1999 року приватним нотаріусом Попаснянського районного нотаріального округу Селегень А. Б. (запит від 21 березня 2024 року № 02.15/11), - надійшла відповідь про неможливість отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Попасна, оскільки архіви залишилися на тимчасово окупованій території, - відповідач відповідно до вимог Закону №1952 відмовив позивачу в державній реєстрації її права власності на будинок на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952.

В даному спорі покладення Законом № 1952 на державного реєстратора обов`язку під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, за певних умов запитувати від БТІ інформацію, необхідну для такої реєстрації, є дискреційними повноваженнями відповідача і суд не має правових підстав зобов`язувати державного реєстратора здійснити реєстрацію права власності позивача на належний їй житловий будинок всупереч нормам Закону № 1952.

Суд не приймає доводи апелянта про наявність колізій в Законі № 1952 щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, оскільки Закон № 1952 встановлює дійсність речових прав на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року за умови, що реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, проте, такі умови державний реєстратор зобов`язаний перевірити шляхом запиту від БТІ необхідної інформації.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 360/597/24 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29 липня 2024 року у справі № 360/597/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 28 жовтня 2024 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв