Справа № 494/1024/24
Суддя: Панчишин А. Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Березівський районний суд Одеської області
30.10.2024
Справа № 494/1024/24
Провадження № 2-а/494/12/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року м.Березівка

Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.,

при секретарі Станілевич А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка в порядку спрощеного позовного провадження справу адміністративної юрисдикції за адміністративним позовом Гаврилович Інни Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

30 травня 2024 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті та просила визнати протиправною та скасувати постанову від 13.05.2024 № ПС 002234 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у сумі 51000 гривень та визнати протиправною та скасувати постанову від 13.05.2024 № ПС 002235 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у сумі 51000 гривень.

Вказувала, що 13.05.2024 відповідачем відносно позивача було винесено постанову №ПС002234 про накладення адміністративного стягнення у сумі 51000 гривень за порушення ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, на підставі того, що 06.04.2024 року, уповноважено особою Укртрансбезпеки, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , який працює водієм у позивача, про те, що о 00 год. 45 хв. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, керуючи транспортним засобом Renault, д/н НОМЕР_1 з причепом д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 , не виконав вимоги посадових осіб Укртрансбезпеки, що полягало у відмові від проходження габаритно-вагового контролю в зоні вагового контролю дороги М14 Одеса-Мелітополь 21 км +434м, чим порушив вимоги ст. 188-57 КУпАП.

Також 13.05.2024 відповідачем відносно позивача було винесено постанову №ПС002235 про накладення адміністративного стягнення у сумі 51000 гривень за порушення ч. З ст. 132-1 КУпАП, на підставі того, що 06.04.2024 року, уповноваженою особою Укртрансбезпеки, було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 , який працює водієм у позивача, про те, що о 01 год. 15 хв. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія 70, керуючи транспортним засобом Renault, д/н НОМЕР_3 з причепом д/н НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , не виконав вимоги посадових осіб Укртрансбезпеки, що полягало у відмові від проходження габаритно-вагового контролю в зоні вагового контролю М14 Одеса-Мелітополь 21 км +434м, чим порушив вимоги ст. 188-57 КУпАП.

З постановами № ПС 002235 та №ПС 002234 від 13.05.2024 позивач не погоджується, вважає їх неправомірними та таким, що підлягають скасуванню. Наголошує, що відповідно до офіційної мапи розташування габаритно-вагових комплексів в Одеській області, пункт габаритно-вагового контролю а/д М14 Одеса-Мелітополь км 21, знаходиться в Одеському (колишній Лиманський) районі Одеської області між торгівельним центром «Нова Лінія», що знаходиться на 21 км Старокиївської дороги та пам`ятнику захисникам Одеси, що теж знаходиться на Старокиївській дорозі 21 км в районі блокпосту. З протоколів про адміністративне правопорушення від 06.04.2024 №0002833 та №001060, вбачається, що водіїв транспортних засобів було зупинено Укртранебезпекою на вулиці Семена Палія в м. Одеса.

Тобто, якщо водій транспортного засобу, на вимогу уповноваженої особи Укртрасбезпеки, відмовляється проходити габаритно-ваговий контроль транспортного засобу саме в зоні габаритно-вагового контролю, яку відмічено спеціальними тимчасовими дорожніми знаками 5.96.1 та 5.96.2, то лише в цьому випадку настає відповідальність за порушення ч.3 ст. 132-1 КУпАП.

Ну думку представника позивача, в протоколах про адміністративне правопорушення викладено факти, які частково відповідають дійсності, оскільки зупинку транспортних засобів було здійснено на вулиці Семена Палія, 70, а пункт габаритно-вагового контролю знаходиться а/д М14 Одеса-Мелітополь км 21, орієнтовно на Старокиївській дорозі між ТЦ «Епіцентр» та пам`ятнику Захисникам Одеси. Вищевикладене свідчить про те, що уповноважені особи Укртрансбезпеки вимагали від водіїв проїхати до пункту зважування, а останні відмовилися їхати. Такі вимоги працівників Укртрансбезпеки є незаконними, оскільки під час здійснення вантажних перевезень та здійснення габаритно-вагового контролю, водії керуються Правилами дорожнього руху, Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, Порядком здійснення габаритно-вагового контролю (затвердженого Постановою Кабміну України № 879 від 27.06.2007), Порядком взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (Наказ № 1007/1207 від 10.12.2013), Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (Затверджено постановою Кабміну України № 1567 від 08.11.2006), вказані нормативні акти не передбачають обов`язку для водія виконувати вимоги працівника Укртрансбезпеки проїхати до іншого місця, без зазначення куди саме, з метою проведення габаритно-вагового контролю без наявних на то причин, тому такі вимоги є незаконними.

Представник просить звернути увагу суду, що водії транспортних засобів ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , не відмовлялися проходити габаритно-зважувальний контроль, а лише відмовилися проїхати до пункту знаходження габаритно-вагового контролю.

В постановах від 13.05.2024 № ПС002234 та № ПС002235, не вказано місце народження позивача, його паспортні данні, номер РНОКПП, серію та номер паспорту, дата його видачі та орган, яким було видано документ, не вказано дату набрання постановами законної сили, та постанови не закріплено печатками відповідача. До постанов не додано жодного документу, що ОСОБА_5 є начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області та відсутній документ, який підтверджує його повноваження на складання постанов. Враховуючи наведене, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.06.2024 року по справі було відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін

Позивач та його представник, адвокат Гаврилович І.П. в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про судовий розгляд. Від представника позивача 29.10.2024 року, через канцелярію суду, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за сімейними обставинами. Будь-яких доказів на обгрунтування поважності причин для відкладення розгляду справи, представником позивача не додано до клопотання. А відтак, суд відмовив у задоволенні клопотання.

Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, про час і дату судового розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив суд розглянути справу за його відсутністю та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Раніше надав відзив на позов, в обгрунтування якого зазначив, що 06.04.2024 головними спеціалістами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Партемом І.М. та ОСОБА_6 здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення № 14/В від 28.03.2024. О 00 год. 45 хв. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, 70 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Партемом Іваном Миколайовичем було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача Renault, днз НОМЕР_5 , та причепа днз НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено ймовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою. У зв`язку з чим, водію ОСОБА_3 запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 Одеса-Мелітополь 21 км +434м, для зважування транспортного засобу, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій транспортного засобу відмовився отримувати. Однак, водій ОСОБА_3 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю (про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій отримати відмовився), також було складено акт № 017471 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № ПП 001060 за порушення, передбачене статтею 188-57 КУпАП.

Окрім того, постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 05.06.2024 у справі № 523/7036/24 до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. 00 коп. в дохід держави за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-57 КУпАП.

Також, 06.04.2024 об 01 год. 45 хв. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, 70 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Соколовим С.С. було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача Renault, днз НОМЕР_7 , та причепа днз НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Водію ОСОБА_4 запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 Одеса-Мелітополь 21 км +434м, для зважування транспортного засобу, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій транспортного засобу відмовився отримувати. Однак, водій ОСОБА_4 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 Одеса-Мелітополь 21 км +434 м, про що було складено акт № 007113 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення № 0002833 за порушення, передбачене статтею 188-57 КУпАП.

Ну думку представника відповідача зміст оскаржуваних постанов відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, оформляється відповідно до вимог, встановлених у додатку 2 передбаченого Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09. 2021 № 512, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.10.2021 за № 1286/36908.

На думку представника відповідача у спірному випадку саме відмова виконати законну вимогу посадової особи Укртрансбезпеки прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю призвела до ухилення позивачем від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю, що і передбачено частиною третьою статті 132-1 КУпАП.

Так, згідно відеозапису проведення перевірки (відео на часовому проміжку 24:11 зафіксовано відмову водія ОСОБА_3 від пропозиції прослідувати до пункту ГВК для проведення зважування транспортного засобу. Також, на цьому ж відео на проміжку 24:33 на пропозицію прослідувати для зважування до пункту габаритно-вагового контролю, водій ОСОБА_4 підтвердив, що рухається з перевантаженням. Також на проміжку 26:10 того ж відео зафіксовано відмову водія ОСОБА_4 прослідувати для проходження габаритно-вагового контролю.

Представник відповідача також наголошує, що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Таким чином, посадові особи Укртрансбезпеки діяли у відповідності до Закону України "Про автомобільний транспорт", на підставі та у межах встановлених чинним законодавством повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення щодо винесення оскаржуваних постанов.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, голова Державної служби України з безпеки на транспорті чи його заступник або керівник територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті чи його заступник приймає рішення у справі, яке оформлюється постановою про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи наведене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому покликався на ті ж обставини, що і в позовній заяві.

Представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в яких покликався на обставини, зазначені ним у відзиві.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 25 вересня 2024 року замінено у справі неналежного відповідача Відділ Державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті на належного відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши подані докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Згідно ст. 6 КАС України суд, при вирішенні справи керується, принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_5 та транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_8 , що вбачається з свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів.

06.04.2024 головними спеціалістами відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Партемом І.М. та ОСОБА_6 здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення № 14/В від 28.03.2024.

О 00 год. 45 хв. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, 70 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Партемом Іваном Миколайовичем було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача Renault, днз НОМЕР_5 , та причепа днз НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою.

У зв`язку з чим, водію ОСОБА_3 запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 Одеса-Мелітополь 21 км +434м, для зважування транспортного засобу, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій транспортного засобу відмовився отримувати. Однак, водій ОСОБА_3 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю (про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій отримати відмовився), також було складено акт № 017471 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № ПП 001060 за порушення, передбачене статтею 188-57 КУпАП, що підтверджується відеозаписом долученим відповідачем до відзиву (на часовому проміжку 24:11).

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 05.06.2024 у справі №523/7036/24 до ОСОБА_3 застосовано адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн. 00 коп. в дохід держави за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-57 КУпАП.

Листом від 09.04.2024 № 30098/33/24-24 позивача запрошено на розгляд справи на 13.05.2024.

13.05.2024 начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Романенко В.В. відносно позивача було винесено постанову ПС №002234 про накладення адміністративного стягнення у сумі 51000 гривень за порушення ч. 3 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 13 травня 2024 року водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Renault, днз НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_1 з причепом днз НОМЕР_6 , відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю чим порушив ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Крім того, 06.04.2024 об 01 год. 45 хв. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, 70 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Соколовим С.С. було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача Renault, д.н.з НОМЕР_7 , та причепа днз НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою. У зв`язку з чим, водію ОСОБА_4 запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 Одеса-Мелітополь 21 км +434м, для зважування транспортного засобу, про що складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу, копію якого водій транспортного засобу відмовився отримувати.

Однак, водій ОСОБА_4 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 Одеса-Мелітополь 21 км +434 м, про що було складено акт № 007113 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю та щодо водія ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення № ПП 001060 за порушення, передбачене статтею 188-57 КУпАП, що підтверджується відеозаписом долученим відповідачем до відзиву (на часовому проміжку 26:10).

Листом від 09.04.2024 № 30113/33/24-24 позивача запрошено на розгляд справи на 13.05.2024.

13.05.2024 відносно позивача було винесено постанову № ПС002235 про накладення адміністративного стягнення у сумі 51000 гривень за порушення ч. 3 ст. 132-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000 грн.

ОСОБА_1 було притягнуто начальником Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області до адміністративної відповідальності за те, що 13 травня 2024 року водій ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом Renault, д.н.з НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_1 , з причепом днз НОМЕР_4 , відмовився від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю чим порушив ч. 3 ст. 132-1 КУпАП.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1, 3 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою КМУ від 11 лютого 2015 №103 зі змінами, встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.4-1 Правил дорожнього руху встановлено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;

б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Підпунктом 4 п. 2 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 08 жовтня 2018 року №1145 встановлено, що належний користувач - фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи (особа, яка виконує повноваження керівника юридичної особи) або працівник, визначений керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу, які в разі внесення щодо них відомостей до Реєстру несуть відповідно до статті 142 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

У разі невнесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу, то особою, відповідальною за вчинення адміністративного правопорушення, є особа, за якою зареєстрований транспортний засіб або ж керівник юридичної особи.

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Частиною 3 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до приписів ст. 229 КУпАП органи автомобільного транспорту та електротранспорту (тролейбус, трамвай) розглядають справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, правил користування автомобільним транспортом та електротранспортом (стаття 119, частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частина п`ята статті 133, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135).

Від імені органів автомобільного транспорту та електротранспорту розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право:

1) на автомобільному транспорті - посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (частина друга статті 122-2, частини друга, третя статті 132-1, стаття 132-2, частини перша, друга, четверта, п`ята і сьома статті 133-1, стаття 133-2); керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий, шостий та восьмий статті 135);

2) на пасажирському електротранспорті (тролейбус, трамвай) - керівник перевізника, який в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, його заступники та контролери (частина третя статті 119, частина п`ята статті 133, частина друга статті 134, абзаци четвертий та восьмий статті 135).

Пунктом 15 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 № 1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 21 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 року № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою КМУ від 08 листопада 2006 року № 1567 встановлено, що за наявності в діях фізичної особи - автомобільного перевізника ознак адміністративного правопорушення притягнення правопорушника до відповідальності здійснюється в порядку, встановленому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

П`ятим апеляційним адміністративним судом в постанові від 01.05.2024 по справі 521/25465/23 зазначено: «При цьому, судова колегія також не приймає до уваги посилання позивача на зупинення автомобіля за межами зони габаритно-вагового контролю, що виключає відповідальність за відмову у проходженні такого контролю, оскільки положення ч.3 ст. 132-1 КУпАП не містять застережень щодо того, що для притягнення до відповідальності за цією нормою відмова повинна відбутися саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю».

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналізуючи доводи, викладені позивачем, в обґрунтування заявлених вимог, суд відзначає, що позивач є власником транспортного засобу Renault, днз НОМЕР_5 та транспортного засобу Renault, д.н.з. НОМЕР_8 , а тому є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, за яким зареєстровано транспортні засоби. Водії транспортних засобів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які здійснювали вантажні перевезення на транспортних засобах позивача, відмовились від проходження габаритно-вагового контролю в зоні габаритно-вагового контролю, про що відповідачем подані належні та допустимі докази.

Зазначене свідчить про те, що відповідач довів правомірність прийнятих ним рішень відносно позивача, що свідчить про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, від 13 травня 2024 року №ПС002234 та від 13 травня 2024 року №ПС 002235.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення"; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі № 500/26/22.

Крім того Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 по справі № 400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

Також, у постанові від 22.05.2020 у справі № 825/2328/16 Верховний Суд зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Таким чином, інші доводи позову в частині не зазначення в оскаржуваних постановах місця народження позивача, його паспортні данні, номер РНОКПП, серії та номеру паспорту, дата його видачі та орган, яким було видано документ, не зазначення дати набрання постановами законної сили, жодним чином не спростовують висновку суду про законність оскаржуваних постанов та правомірність дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача позивачу не відшкодовуються, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5-9, 72-77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Гаврилович Інни Петрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про притягнення до адміністративної відповідальності залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Панчишин А.Ю.