Справа № 320/105/24
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року № 320/105/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Діски А. Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними та скасування наказу, стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом Міністерства освіти і науки України, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати наказ Міністерства освіти і науки України від 14.09.2023 №285-а про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації Міністерства освіти і науки України;

- стягнути з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по дату постановлення судового рішення по справі;

- стягнути з Міністерства освіти і науки України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ відповідача є протиправним, оскільки в порушення приписів частини другої статті 77 Закону України «Про державну службу» відповідач не зазначив причини притягнення до дисциплінарної відповідальності, які, у свою чергу, мають бути обґрунтованими з врахуванням факту порушення, вини працівника та негативних наслідків такого проступку для роботодавця. Крім того, позивач вказує, що в наказі про звільнення містяться лише посилання на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування норм права, не наведено відповідачем й обставин вчинення дисциплінарного проступку та не враховано надані позивачем пояснення.

На думку позивача, зі змісту оскаржуваного наказу не є можливим зрозуміти в чому саме полягає порушення Присяги державного службовця та за яких обставин це сталося, що не дає змогу перевірити чи наявні підстави для застосування найсуворішого заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, у зв`язку з чим позивач вважає, що оскаржуваний наказ про звільнення є протиправними та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2024 відкрито провадження в адміністративній справі №320/105/24 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.02.2024 до суду надійшов відзив Міністерства освіти і науки України, в якому відповідач наголошує, що спірний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає, оскільки оформлений відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим трудовим законодавством за наслідками дисциплінарного провадження відносно позивача, яким виявлено допущення ним дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме порушення Присяги державного службовця, тож його звільнення за насідками такого дисциплінарного провадження є законним та обґрунтованим.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника Міністерства освіти і науки України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника Міністерства освіти і науки України про залишення позовної заяви без розгляду.

11.04.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, в якій позивач вказує, що ним жодних дій, які могли бути кваліфіковані як порушення Присяги державного службовця, не було вчинено. На думку позивача, звільнення за порушення Присяги може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання нею своїх обов`язків. Разом з тим, позивачем було оприлюднено допис у соціальній мережі «Facebook», який є вираженням його особистої думки щодо історичних подій та їх наслідків та жодним чином не пов`язаний з проходженням державної служби. Крім того, позивачем проведено прямий ефір зі своєї персональної сторінки у соціальній мережі «Facebook» стосовно роз`яснення змісту вказаного допису у зв`язку з неоднозначним сприйняттям його в суспільстві, під час якого наголошено, що допис не носить жодної антиукраїнської позиції, вияву неповаги до держави, органів державної влади, державних символів України, Українського народу.

На думку позивача, вказані обставини підтверджують безпідставність та протиправність застосування до нього виняткового виду дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

19.03.2024 до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив позивача, відповідно до яких, зокрема, відповідач зазначає про причинно-наслідковий зв`язок, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржуваний наказ. Відповідач наголошує, що порушення Присяги слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним свої обов`язків. На думку відповідача, опублікований позивачем допис, який викладений у державне свято України День Незалежності України, є саме вчиненням діяння, несумісного із займаною на час його вчинення посадою, яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачем скоєно поступки проти інтересів держави, які підривають довіру до влади, призводять до приниження державного органу та які унеможливлюють подальше виконання позивачем свої обов`язків.

Відповідач також вказує, що правові позиції Верховного Суду свідчать про те, що публічна розмова з використанням нецензурної лайки, погроз, із приниженням людської гідності підриває авторитет держави, довіру суспільства до органів виконавчої влади, поширює думку щодо вседозволеності чиновників та не відповідає званню державного службовця. Додатково відповідач зазначає, що у Резолюції Парламентської Асамблеї Ради Європи від 25.12.2018 №1165 вказано, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя.

02.05.2024 представником позивача подано до суду заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь повивача суму 57300, 00 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою при розгляді справи №320/105/24.

03.05.2024 до суду представником відповідача подано заперечення на заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що Міністерство освіти і науки України заперечує проти її задоволення у повному обсязі, зазначаючи, що адміністративний позов подано неуповноваженою особою та про відсутність правових підстав на відшкодування судових витрат в заявленій сумі. На думку відповідача, у матеріалах справи відсутні докази надання правової допомоги адвокатським об`єднанням «Цулаія, ОСОБА_2 та Партнери» на умовах договору №03/289 від 22.09.2023 про надання правничої допомоги.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, починаючи з 02.04.2018 перебував на державній службі.

18.01.2021 позивача переведено на посаду державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації Міністерства освіти і науки України.

24.08.2023 позивачем було оприлюднено допис у соціальний мережі «Facebook» під заголовком «Про выход Украины и прибалтийских республик из состава СССР.Лонгрид».

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 28.08.2023 № 270-а порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_3 , державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації Міністерства.

29.08.2023 відбулося засідання дисциплінарної комісії Міністерства освіти і науки України з розгляду дисциплінарних справ. На порядку денному обговорювалось питання щодо дисциплінарного провадження, яке відкрите відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 28.08.2023 № 270-а «Про дисциплінарне провадження» стосовно державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу № 1-II засідання дисциплінарної комісії від 29.08.2023, комісія ухвалила:

1) Отримати від ОСОБА_3 пояснення у письмовій формі щодо обставин неналежного виконання ним посадових обов`язків до 30.08.2023.

2) Отримати від відповідальних осіб документи, а саме:

- характеристику ОСОБА_3 та інші відомості, що характеризують державного службовця (безпосередній керівник);

- інформацію щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (безпосередній керівник);

- відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень стосовно ОСОБА_3 (департамент кадрового забезпечення).

Листом від 29.08.2023 № 15.1/123-23 департамент кадрового забезпечення повідомив позивача, що наказом Міністерства освіти і науки України від 28.08.2023 № 270-а «Про дисциплінарне провадження» стосовно останнього порушено дисциплінарне провадження. З метою всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин дисциплінарного проступку, керуючись пунктом 18 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039, та що дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ просила останнього до 30.08.2023 надати вичерпні пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

Листом від 01.09.2023 № 15.1/128-23 департамент кадрового забезпечення повідомив позивача, що відповідно до пункту 31 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039, дисциплінарна комісія Міністерства освіти і науки України з розгляду дисциплінарних справ запросила останнього на своє засідання для надання пояснень щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження.

01.09.2023 позивачем подано пояснення державного службовця, в яких останній, зокрема, зазначає, що інформація, яка міститься в доповідній записці в. о. начальника відділу преси та інформації ОСОБА_4 від 28.08.2023 № 23/2-вн-23, не відповідає дійсності; інформація службової записки заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації ОСОБА_5 від 28.08.2023 № 1/139-вн-23 про наявність ознак дисциплінарних проступків, визначених пп.1, 2, 3, 4, 8 п. 2 статті 65 Закону України «Про державну службу» є безпідставною. Зазначено позивачем також про те, що провини у вчиненні дисциплінарного порушення він не визнає. Допис у соціальній мережі «Facebook» позивач визначає як особисту думку автора, який не має жодного зв`язку з його професійною діяльністю та перебуванням на державній службі.

Додатком до заяви позивачем подано додаткові матеріали до дисциплінарної справи, в яких повідомлено, що з метою роз`яснення положень допису, який став предметом розгляду у дисциплінарній справі, 03.09.2023 о 19:00 позивачем проведено прямий ефір (стрім) зі своєї персональної сторінки у соціальній мережі «Facebook» стосовно змісту допису, протягом якого позивач здійснював пояснення усім присутнім змісту кожного абзацу допису та надав відповіді на найбільш резонансні коментарі.

04.09.2024 з доповідною запискою в. о. начальника відділу преси та інформації ОСОБА_6 звернувся до державного секретаря Міністерства освіти і науки України стосовно допису позивача, який здійснено 24.08.2023, в якій повідомлено про аналіз кризових кейсів в засобах масової інформації та соціальних мережах, щодо публічної інформації в соціальній мережі «Facebook» працівника директорату цифрової трансформації Міністерства освіти і науки України ОСОБА_1 та його антиукраїнської позиції. Зазначено, що провівши аналіз засобів масової інформації та соціальних мереж виявлено, що більше 65 каналів комунікації висловили негативне ставлення до Міністерства освіти і науки України та його працівників. Поширені меседжі, що до цього є: 1. В МОН працює багато проросійських людей; 2. Наймати таких працівників на державну службу є злочином проти держави; 3.МОН та міністра пов`язують з антиукраїнською діяльністю; 4. В МОН експертами працюють низькокваліфіковані фахівці, що впливає на рівень освіти дітей в Україні та інші.

05.09.2023 відбулося засідання дисциплінарної комісії Міністерства освіти і науки України з розгляду дисциплінарних справ. На порядку денному ставилося питання щодо розгляду дисциплінарної справи стосовно державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації ОСОБА_3 . Комісія, проаналізувавши письмові пояснення та заслухавши ОСОБА_3 під час засідання, дійшла висновку, що державний експерт не визнав своєї провини стосовно вчинених дій. Обираючи вид дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_3 , комісія врахувала як відсутність у минулому дисциплінарних стягнень щодо державного службовця, так і невизнання ним своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 66 Закону України «Про державну службу», а саме: порушення Присяги державного службовця.

На підставі вищезазначеного комісія одноголосно ухвалила:

1. Підготувати та внести державному секретарю Міністерства освіти і науки України подання про наявність у діях державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме: порушення Присяги державного службовця.

Запропонувати суб`єкту призначення застосувати до ОСОБА_3 , державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації, дисциплінарне стягнення відповідно до пункту 4 частини першої та п`ятої статті 66 Закону України «Про державну службу», а саме: звільнити ОСОБА_3 з посади державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації.

2. Одночасно із внесення подання Комісії за результатами розгляду дисциплінарної справи стосовно ОСОБА_3 , державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації, повідомити ОСОБА_3 про дату внесення подання та необхідність надання ним письмових пояснень суб`єкту призначення відповідно до статті 75 Закону України «Про державну службу».

З матеріалів справи також вбачається, що 06.09.2023 Комісією було внесено подання про наявність у діях державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - порушення Присяги державного службовця.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 65, частини п`ятої статті 66, пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» та статті 24 Закону України «Про відпустки» Міністерством освіти і науки України видано наказ від 14.09.2023№285-а «Про звільнення ОСОБА_1 » на підставі подання дисциплінарної комісії Міністерства освіти і науки України з розгляду дисциплінарних справ від 06.092.2023 з резолюцією державного секретаря.

Вважаючи оскаржуваний наказ Міністерства освіти і науки України про звільнення протиправним, а звільнення з посади незаконним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 38, 43 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, користуються рівним правом доступу до державної служби, до служби в органах місцевого самоврядування.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (надалі - Закон № 889-VIII, тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону № 889-VIII встановлено, що державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 2 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення - державний орган або посадова особа, яким відповідно до законодавства надано повноваження від імені держави призначати на відповідну посаду державної служби в державному органі та звільняти з такої посади.

Пунктом 10 частини 1 статті 2 Закону № 889-VIII встановлено, що службова дисципліна - неухильне додержання Присяги державного службовця, сумлінне виконання службових обов`язків та правил внутрішнього службового розпорядку.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 4 Закону № 889-VIII державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів:

1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави;

2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону;

4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові;

5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень;

6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики;

7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження;

8) політичної неупередженості - недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків;

9) прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України;

10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 889-VIII державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення);

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах, та контракті про проходження державної служби (у разі укладення).

За приписами статті 10 Закону № 889-VIII державний службовець повинен неупереджено виконувати законні накази (розпорядження), доручення керівників незалежно від їх партійної належності та своїх політичних переконань.

Державний службовець не має права демонструвати свої політичні погляди та вчиняти інші дії або бездіяльність, що у будь-який спосіб можуть засвідчити його особливе ставлення до політичних партій і негативно вплинути на імідж державного органу та довіру до влади або становити загрозу для конституційного ладу, територіальної цілісності і національної безпеки, для здоров`я та прав і свобод інших людей.

Державний службовець не має права:

1) бути членом політичної партії, якщо такий державний службовець займає посаду державної служби категорії "А". На час державної служби на посаді категорії "А" особа зупиняє своє членство в політичній партії;

2) обіймати посади в керівних органах політичної партії;

3) суміщати державну службу із статусом депутата місцевої ради, якщо такий державний службовець займає посаду державної служби категорії "А";

4) залучати, використовуючи своє службове становище, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування, працівників бюджетної сфери, інших осіб до участі у передвиборній агітації, акціях та заходах, що організовуються політичними партіями;

5) у будь-який інший спосіб використовувати своє службове становище в політичних цілях.

Державний службовець не має права організовувати і брати участь у страйках та агітації (крім випадку, передбаченого частиною четвертою цієї статті).

Частиною 2 статті 9 Закону № 889-VIII встановлено, що державний службовець зобов`язаний виконувати накази (розпорядження), доручення керівника, видані в межах його повноважень, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з частинами 1, 3, 5статті 36 Закону № 889-VIII особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: «Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки».

Підписаний текст Присяги державного службовця є складовою особової справи державного службовця.

Особа, яка вперше займає посаду державної служби, набуває статусу державного службовця з дня складення Присяги державного службовця.

Відповідно до статті 61 Закону № 889-VIІІ службова дисципліна забезпечується шляхом:

1) дотримання у службовій діяльності вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та виконання правил внутрішнього службового розпорядку;

2) формування керівником державної служби у підпорядкованих державних службовців високих професійних якостей, сумлінного ставлення до виконання своїх посадових обов`язків, поваги до прав і свобод людини і громадянина, їхньої честі та гідності, а також до держави, державних символів України;

3) поєднання керівниками усіх рівнів методів переконання, виховання і заохочення із заходами дисциплінарної відповідальності щодо підпорядкованих державних службовців;

4) поєднання повсякденної вимогливості керівників до підпорядкованих державних службовців з постійною турботою про них, виявленням поваги до їхньої честі та гідності, забезпеченням гуманізму та справедливості.

За приписами статті 62 Закону № 889-VIІІ державний службовець зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені статтею 8 цього Закону, а також:

1) не допускати вчинків, несумісних із статусом державного службовця;

2) виявляти високий рівень культури, професіоналізм, витримку і тактовність, повагу до громадян, керівництва та інших державних службовців;

3) дбайливо ставитися до державного майна та інших публічних ресурсів.

Державний службовець особисто виконує покладені на нього посадові обов`язки.

З урахуванням вищенаведених приписів законодавства, суд звертає увагу, що основними ознаками державної служби є високий ступінь професійності та публічності, а також політична неупередженість під час виконання покладених на службовця завдань та функцій. Поведінка державних службовців має відповідати очікуванням громадськості й забезпечувати довіру суспільства і громадян до державної служби, сприяти реалізації прав і свобод громадян.

Відповідно до частини першої статті 64 Закону № 889-VIІІ за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 65 Закону № 889-VIІІ підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з частиною другою цієї ж статті дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

9-1) порушення вимог Закону України «Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)» у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "А" або "Б";

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про державну службу» до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Частиною п`ятою статті 66 Закону № 889-VIІІ визначено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

Згідно з частинами першою та другою статті 67 Закону № 889-VIІІ дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність державного службовця, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка та відсутність дисциплінарних стягнень; 3) високі показники виконання службових завдань, наявність заохочень та урядових відзнак, урядових і державних нагород; 4) вжиття заходів щодо попередження, відвернення або усунення настання тяжких наслідків, які настали або можуть настати в результаті вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування заподіяної шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону № 889-VIІІ для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія).

Згідно з частиною десятою цієї статті результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Згідно з частиною одинадцятою цієї статті суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 889-VIІІ дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Статтею 75 Закону № 889-VIІІ передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення суб`єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення. Пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі

Згідно з статтею 76 Закону № 889-VIІІ державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення.

За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи.

Згідно з частиною другою статті 77 Закону № 889-VIІІ у рішенні про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Враховуючи обставини справи у взаємозв`язку з наведеними нормами Закону № 889-VIІІ вбачається, що державний службовець повинен сумлінно виконувати покладені на нього службові обов`язки та у разі вчинення дисциплінарного проступку може бути звільнений за порушення Присяги державного службовця.

Суд зауважує, що з тексту Присяги державного службовця вбачається, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець бере на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Парламентська Асамблея Ради Європи у своїй Резолюції від 25.12.2008 № 1165 (1998) вказала, що публічні особи повинні усвідомлювати, що особливий статус, який вони мають у суспільстві, автоматично збільшує рівень тиску на приватність їхнього життя (пункт 6).

За такого правового врегулювання, Присяга державного службовця передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тож порушення Присяги державного службовця - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків державного службовця. Про несумлінність дій (бездіяльності) державного службовця свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

У даному випадку суд вважає, що відповідач обґрунтував кваліфікацію дій позивача як порушення Присяги державного службовця та навів достатньо обґрунтованих доказів, які б підтверджували наявність в діях останнього саме порушення Присяги державного службовця з огляду на таке.

Процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців визначає Порядок здійснення дисциплінарного провадження, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі - Порядок №1039)

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1039, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія.

За приписами пунктів 33, 34 Порядку № 1039 комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

Комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити: чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження; чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку; чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби; чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності; який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Пропозиція (подання) готується Комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для відкриття дисциплінарного провадження стали службова записка заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації ОСОБА_5 від 28.08.2023 № 1/139-вн-23 та доповідна записка в. о. начальника відділу преси та інформації ОСОБА_4 від 28.08.2023 № 23/2-вн-23.

Відповідно до службової записки заступника Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації ОСОБА_5 від 28.08.2023 № 1/139-вн-23, у зв`язку із значним суспільним резонансом, викликаним дописом від 24 серпня 2023 року (https://cutt.ly/1wj8TfZ0) у соціальній мережі «Facebook» ОСОБА_1 - державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації директорату цифрової трансформації Міністерства освіти і науки України, робота якого координується заступником Міністра освіти і науки України з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації, останній просив ініціювати притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідно до статті 65 Закону України «Про державну службу», у тому числі за порушення Присяги державного службовця.

У доповідній записці в. о. начальника відділу преси та інформації Івана Волика від 28.08.2023 № 23/2-вн-23 повідомлено, зокрема, про те, що в засобах масової інформації набула розголосу публічна інформація в соціальній мережі «Facebook» працівника директорату цифрової трансформації Міністерства освіти і науки України ОСОБА_1 та його антиукраїнської позиції. Разом з тим. ОСОБА_6 повідомив. що у зв`язку з резонансом до Міністерства надходять журналістські запити щодо публікації ОСОБА_1 . Представники ЗМІ запитують інформацію щодо оцінки неправомірних на їх думку дій працівника Міністерства освіти і науки України.

З матеріалів справи також вбачається, що за результатами роботи дисциплінарної комісії Міністерства освіти і науки України з розгляду дисциплінарних справ, комісія дійшла висновку, що опублікований позивачем допис у соціальній мережі «Facebook» під заголовком «Про выход Украины и прибалтийских республик из состава СССР. Лонгрид» слід розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним свої обов`язків. Вказаний допис, який викладений у державне свято України День Незалежності України, є саме вчиненням діяння позивачем, несумісного із займаною на час його вчинення посадою, яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачем скоєно поступки проти інтересів держави, які підривають довіру до влади, призводять до приниження державного органу та які унеможливлюють подальше виконання позивачем свої обов`язків. При цьому, комісією зауважено, що позивач не визнав своєї провини стосовно вчинених дій. Враховано комісією й те, що позивач під час заслуховування усних пояснень на засіданні комісії підтвердив, що в його дописі у соціальній мережі відсутнє твердження, що це його оціночні судження та особиста думка.

06.09.2023 Комісією було внесено подання про наявність у діях державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - порушення Присяги державного службовця.

За аналізом складеного подання, зважаючи на те, що комісією проаналізовані встановлені обставини з урахуванням додаткових пояснень та доказів, суд не вбачає ознак невиконання покладених на комісію пунктом 33 Порядку №1039 обов`язків.

Суд зауважує, що публікація вищезазначеного допису позивачем не заперечується.

Позивач також не заперечує, що публікація допису набула у соціальній мережі «Facebook» та в засобах масової інформації розголосу у зв`язку з перебуванням позивача на державній службі. Відповідачем суду також надано докази чисельних запитів засобів масової інформації щодо оцінки неправомірних на їх думку дій позивача як працівника Міністерства освіти і науки України.

Разом з цим, доводи позивача фактично зводяться до того, що оскаржуваний наказ відповідача є протиправним, оскільки в порушення приписів частини другої статті 77 Закону України «Про державну службу» відповідач не зазначив причини притягнення до дисциплінарної відповідальності, які, у свою чергу, мають бути обґрунтованими з урахуванням факту порушення, вини працівника та негативних наслідків такого проступку для роботодавця. Позивач вказує, що в наказі про звільнення містяться лише посилання на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування норм права, не наведено відповідачем й обставин вчинення дисциплінарного проступку та не враховано надані позивачем пояснення.

У контексті зазначеного, зважаючи на встановлені обставини, суд визнає необґрунтованими доводи позивача щодо того, що зі змісту оскаржуваного наказу не є можливим зрозуміти в чому саме полягає порушення Присяги державного службовця та за яких обставин це сталося, що не дає змогу перевірити чи наявні підстави для застосування найсуворішого заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Суд звертає увагу, що у відповідності з приписами законодавства, для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку позивача було утворено дисциплінарну комісію, результатом роботи якої стало внесення подання про наявність у діях державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації ОСОБА_3 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу», а саме - порушення Присяги державного службовця.

Водночас, як вбачається з матеріалів дисциплінарної справи, обираючи вид дисциплінарного стягнення стосовно позивача, комісія врахувала як відсутність у минулому дисциплінарних стягнень щодо державного службовця, так і невизнання ним своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 66 Закону України «Про державну службу», а саме: порушення Присяги державного службовця.

При цьому, надані позивачем пояснення враховані комісією під час дисциплінарного провадження, що вбачається з матеріалів дисциплінарної справи позивача. Відтак, суд відхиляє доводи позивача у цій частині.

Крім того, суд зазначає, що твердження позивача про необхідність зазначення в наказі про звільнення мотивів застосування відповідачем норм права та обставин вчинення дисциплінарного проступку не відповідають встановленим в законодавстві вимогам.

Окремо суд зауважує, що з тексту Присяги державного службовця, наведеної у частині першій статті 36 Закону України №889-VIII, випливає, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їхнє виконання.

Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання державного службовця.

Аналогічний висновок міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11 березня 2011 року у справі № 2-рп/2011.

За такого правового врегулювання порушення Присяги державного службовця необхідно розуміти як скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд визнає обґрунтованими доводи відповідача, що допис позивача, опублікований у соціальній мережі «Facebook» є порушенням етичної поведінки державного службовця, проявом неповаги до держави, є таким, що шкодить авторитету державної служби, свідчить про порушення позивачем принципів державної служби, зокрема, й політичної неупередженості, спричинив висловлення негативного ставлення до Міністерства освіти і науки України та його працівників різними каналами комунікації та, відповідно, є таким що порушує Присягу державного службовця.

Вирішуючи питання щодо співмірності застосованого до позивача дисциплінарного стягнення, суд виходить із того, що позивач, поза межами своїх службових обов`язків та в особистих інтересах під час робочого часу, опублікував допис соціальній мережі «Facebook», у рамках якого в порушення Присяги державного службовця та принципів державної влади, продемонстрував свої політичні погляди, які мають негативний вплив на імідж державного органу та довіру до влади.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду, відповідно до яких, аналізуючи текст Присяги державних службовців, останній неодноразово зазначав, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги.

Відтак, як порушення Присяги, так і дисциплінарне правопорушення можуть бути наслідком недодержання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження державної служби.

Державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок можна кваліфікувати як порушення Присяги.

Означений правовий висновок кореспондується висновками Верховного Суду викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №803/1303/16, від 05 червня 2019 року у справі №826/13803/16, від 14 квітня 2020 року у справі №815/6549/16, від 28 січня 2021 року у справі №803/1564/16.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в ході судового розгляду справи докази, суд доходить висновку, що відповідачем належними і допустимими доказами доведено факт вчинення дисциплінарного проступку позивачем, та законність застосування до нього дисциплінарного стягнення, враховуючи обставини вчинення проступку і в чому він полягає, характер та зміст вчиненого проступку, та те, що він вчинений позивачем всупереч інтересів державної служби, суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Відтак, кваліфікація відповідачем дій позивача як порушення Присяги державного службовця є обґрунтованою.

Обставин, які б свідчили про невідповідність застосованого стягнення характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини позивача судом не встановлено.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді державного експерта експертної групи з питань цифрової трансформації освіти і науки директорату цифрової трансформації Міністерства освіти і науки України та стягнення з Міністерства освіти і науки України на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по дату постановлення судового рішення по справі суд зазначає, що такі позовні вимоги є похідними від вимоги про оскарження наказу Міністерства освіти і науки України від 14.09.2023 №285-а про звільнення позивача, тому задоволенню не підлягають.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідач належними та допустимими доказами довів правовірність прийнятого ним спірного наказу про звільнення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги результат розгляду справи, підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними та скасування наказу, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.