Справа № 640/9488/22
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9488/22 Суддя (судді) першої інстанції: Панова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімова К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову, просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.03.2022 № 56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» про притягнення до дисциплінарної відповідальності «звільнення зі служби в поліції» інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 16.03.2022 № 49 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- поновити на службі в Національній поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17 березня 2022 року;

- допустити до негайного виконання поновлення на службі в Національній поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17 березня 2022 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати задоволених позовних вимог та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що не вчиняв дисциплінарного проступку, оскільки у період з 10.03.2022 по 14.03.2022 діяв відповідно до положень Наказу Національної поліції від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» (далі - Наказ № 190). Позивач зазначає, що він відноситься до кола поліцейських, які відповідно до Наказу № 190 вправі протягом доби прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, оскільки виховує малолітню дитину віком 1 рік 6 місяців.

Також апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що у період з 24.02.2022 по 26.02.2022 ніс службу в населеному пункті смт Чайки, Київської області, Бучанського району.

26.02.2022 його переведено до Макарівського відділку поліції № 3 для виконання обов`язків працівника поліції та поставлених завдань у населеному пункті смт. Макарів, Київської області, Бучанського району.

Після завершення бойового добового чергування вранці 27.02.2022 його відправлено за місцем проживання для відпочинку в строк до 27.02.2022 до 15:00 у с. Копилів на підставі наказу безпосереднього керівництва.

27.02.2022 по 10.03.2022 разом із сім`єю знаходився в окупації в с. Копилів та лише під вечір 10.03.2022 із сім`єю вийшов з окупованої території Київської області на неокуповану територію Житомирської області. 12.03.2022 позивач із сім`єю прибув в смт Путила, Вижницький район, Чернівецької області де розмістив своєї сім`ю. 13.02.2022, на наступний календарний день, позивач на виконання Наказу № 190 звернувся до найближчого відділення поліції (відділення поліції смт Путила) для постановки на облік.

Апелянт наголошує, що під час службового розслідування щодо нього перевірявся період відсутності на службі саме за період з 10.03.2022 по 14.03.2022.

Отже, на переконання апелянта, зазначені обставини звільняють позивача від дисциплінарної відповідальності, що не враховано дисциплінарною комісією, яка дійшла висновку про безпідставну відсутність позивача в Бучанському РУП ГУНП в Київській області у період з 10.03.2022 по 14.03.2022.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. У відзиві відповідач зазначає, що підставою звільнення позивача зі служби в поліції на підставі оскаржуваного наказу є висновки службового розслідування щодо порушення позивачем службової дисципліни, що виразились у відсутності на службі без поважних причин з 08.03.2022 по 14.03.2022 в умовах дії правового режиму воєнного стану. Водночас, відповідач зазначає, що за фактом невиходу, зокрема, позивачем на службу за вих. № 551/109/1400/22 від 14.03.2022 у Бучанському РУП ГУ складено відповідний акт за період з 10.02.2022 по 14.03.2022. Позивача неодноразово повідомлено та попереджено керівництвом районного управління поліції про необхідність з`явитися за місцем роботи для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, однак позивач у телефонному режимі повідомив, що прибувати до місця несення служби не буде.

Крім того, відповідач стверджує, що позивачем будь-якими належними та допустимими доказами не обґрунтовано належність останнього до будь-якої категорії поліцейських в розумінні п. 1 Наказу № 190, що виключає застосування до позивача п. 2 зазначеного наказу, який передбачає, що на період дії воєнного стану поліцейські, визначені пунктом п. 1 Наказу № 190, підпорядковуються керівникам територіальних органів поліції, на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські. Тоді як пунктом 3 Наказу № 190 визначено, що поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Також, відповідач наголошує, що долучений до позовної заяви рапорт та зобов`язання, адресовані начальнику ГУ НП в Чернівецькій області Дударцю Р. щодо проходження служби у відділі поліції смт Путила не містять доказів їх реєстрації/надсилання, а також відповідної візи про прийняття та реагування.

Наприкінці, відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що позивач, зокрема, виховує одного або більше дітей віком до 18 років.

Позивач подав до суду відповідь на відзив відповідача, в якій наголошує, що повідомив безпосередніх та прямих керівників про неможливість виконати вимогу невідкладно повернутися до Бучанського РУП, за обставин виходу ним із сім`єю, до якої входить малолітня дитина, з окупації та необхідності доставити сім`ю до місця проживання у смт Путила, Вижницького району, Чернівецької області.

Після надходження до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 жовтня 2024 року.

У судовому засіданні, яке відбулось 02 жовтня 2024 року, оголошено перерву до 23 жовтня 2024 року.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог, оскільки спірні накази прийняті протиправно.

Представник Головного управління національної поліції в Київській області у судовому засіданні заперечила про доводи апеляційної скарги, вказуючи на правомірність дій Головного управління національної поліції в Київській області щодо прийняття спірних наказів.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходив службу в поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України у період з 24.02.2022 по 26.02.2022 здійснював обов`язки щодо захисту територіальної цілісності України та цивільного населення, у тому числі виконання обов`язків працівника поліції, та поставлених завдань в населеному пункті смт Чайки, Київської області, Бучанського району.

26.02.2022 його переведено до Макарівського відділку поліції № 3 для виконання обов`язків працівника поліції та поставлених завдань у населеному пункті смт. Макарів, Київської області, Бучанського району.

Після завершення бойового добового чергування вранці 27.02.2022 його відправлено за місцем проживання для відпочинку в строк до 27.02.2022 до 15:00 у с. Копилів на підставі наказу безпосереднього керівництва.

З 27.02.2022 по 08.03.2022 ОСОБА_1 разом із мешканцями селища Копилів знаходився під окупацією, про що він повідомляв безпосереднє керівництво. У зв`язку з цим ОСОБА_1 не міг вийти на чергування з незалежних від нього причин. Після виходу з окупованої території, він повідомив своє безпосереднє керівництво, що йому необхідно доставити свою сім`ю до смт Путила, Чернівецької області.

14.03.2022 Головним управлінням Національної поліції в Київській області в особі керівника Нєбитова А.А. прийнято наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» № 56.

Зокрема, згідно з п. 1 наказу, за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VІІІ, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 08 по 14.03.2022 для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам - інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Відповідно до наказу № 49/о/с від 16.03.2022 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6, а саме: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі частини 1 статті 77 - лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0117935) інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління поліції.

Позивач, вважаючи накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції в задоволенні позовних вимог відмовив, зазначивши, що в матеріалах службового розслідування встановлено факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час у період воєнного стану в Україні, тому висновок службового розслідування про відсутність позивача на службі без поважних причин є обґрунтованим. У зв`язку з чим, відповідачем доведено законність прийняття наказу від 14.03.2022 № 56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» про притягнення інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 » та наказу від 16.03.2022 № 49 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області - старшого лейтенанта поліції Коваля Олександра Миколайовича.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до вимог частини 1 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з вимогами частини 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Водночас, сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною 3 статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до абзаців 1, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України.

Згідно із частиною 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною 1 статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ч. 1 ст. 12).

Відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з частиною 1-4, 6 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Частиною 1 статті 15 Дисциплінарного статуту передбачено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Згідно з положеннями частин 11-15 статті 15 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для участі в засіданні комісії. Виклик надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути на засідання дисциплінарної комісії, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається належним чином повідомленим. У такому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Водночас, статтею 16 Дисциплінарного статуту передбачено строки проведення службового розслідування.

Так, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

До строку проведення службового розслідування не зараховується документально підтверджений час перебування поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відрядженні, на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) або у відпустці.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Аналогічні положення закріплені в пунктах 2-3 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 (далі - Порядок №893).

Відповідно до вимог частин 6-10 статті 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Згідно із частинами 1-3 статті 19 Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно із пунктом 4 розділу III Положення №893 дисциплінарна комісія під час проведення щодо поліцейського службового розслідування має право одержувати в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів службового розслідування.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності» особовий склад Головного управління Національної поліції в Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.

Частинами 2, 3 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

У ході забезпечення та здійснення заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, виконання завдань територіальної оборони органи та підрозділи, що входять до системи поліції та дислокуються в межах Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, області, міста Києва, підпорядковуються відповідному начальнику Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, області, місті Києві.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з резолютивною частиною висновку службового розслідування від 14.03.2022 підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення стали обставини безпідставного не виходу на службу з 08.03.2022 по 14.03.2022.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з мотивувальної частини висновку службового розслідування від 14.03.2022 вбачається, що відповідачем досліджувались обставини не виходу позивачем на службу за період з 10 по 14.03.2022.

Актом про не вихід на службу без поважних причин від 14.03.2022 зафіксовано період неприбуття ОСОБА_1 на службу з 10 по 14.03.2022 (а.с.82, т.1). При цьому, суд першої інстанції зазначив, що акт про не вихід позивачем на службу без поважних причин складено за період з 08.03.2022 по 14.03.2022.

У судовому засіданні представник відповідача не надала пояснень, щодо зазначення у висновку службового розслідування, різних дат початку періоду невиходу ОСОБА_1 на службу.

Отже, вказані докази свідчать, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення стали обставини безпідставного не виходу на службу саме за період з 10 по 14.03.2022.

Тому, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що підставою звільнення позивача зі служби в поліції на підставі оскаржуваного наказу є висновки службового розслідування щодо порушення позивачем службової дисципліни, що виразились у відсутності на службі без поважних причин з 08.03.2022 по 14.03.2022 в умовах дії правового режиму воєнного стану.

Висновок службового розслідування ґрунтується, зокрема, на поясненнях начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Ткача А.А. , заступника начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Микитенка Р.Л. , начальника кримінальної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Гончарука І.В. , начальника відділу реагування патрульної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Хіміча І.А.

Так, вказані посадові особи повідомили дисциплінарну комісію, що ОСОБА_1 неодноразово проінформовано про необхідність з`явитися на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу та інших визначених місць, однак останній у телефонному режимі повідомив, що до місця несення служби не прибуде.

Колегія суддів зазначає, що службовим розслідуванням не зафіксовано дату, час та осіб, які повідомляли ОСОБА_1 про необхідність прибути на службу.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача повідомила, що позивач про необхідність з`явитися на роботу повідомлявся у телефонному режимі заступником начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області полковником поліції Микитенком Р.Л. на початку березня 2022 року, повідомивши, що точну дату зазначити не може.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що суд опитав заступника начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області полковника поліції Микитенка Р.Л. , який пояснив, що ним особисто здійснений телефонний дзвінок ОСОБА_1 , з метою повідомлення ОСОБА_1 прибути на службу.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що з пояснень Микитенка Р.Л. не можливо встановити точну дату, коли останній повідомив позивача про необхідність вийти на роботу.

Надаючи пояснення в судовому засіданні, позивач зазначав, що знаходячись в окупації в с. Копилів з 27.02.2022 по 09.03.2022, повідомив начальника відділу реагування патрульної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Хіміча І.А. за допомогою «месенджеру», що він знаходиться окупації. Інші посадові особи Бучанського РУП ГУНП в Київській області з позивачем зв`язок не підтримували.

Отже, службовим розслідуванням не встановлено момент (час та дату) повідомлення позивача про необхідність з`явитися на службу.

Колегія суддів наголошує, що відповідно до вимог пункту 1 наказу Національної поліції України від 10.03.2022 № 190 «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» (далі - Наказ) поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, протягом 1 доби повинні прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме:

поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення);

поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини), які є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби;

поліцейським, які мають статус одинокої матері (батька).

Відповідно до п. 2 Наказу на період дії воєнного стану підпорядкувати поліцейських, визначених пунктом 1 цього наказу, керівникам територіальних органів поліції на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські.

Згідно з вимогами пункту 3 Наказу поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

У ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією зазначені обставини у Наказі № 190 не встановлювалися та не досліджувалися, зокрема, чи підпадає позивач під категорію поліцейських згідно з переліком, зазначеним у пункті 1 Наказу.

Позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції зазначив, що у період з 10 по 14.03.2022 діяв у розрізі обставин та приписів положень, визначених Наказом № 190.

Так, у період з 24.02.2022 по 26.02.2022 позивач здійснював виконання обов`язків працівника поліції та поставлених завдань в населеному пункті смт. Чайки, Київської області, Бучанського району. 26.02.2022 його переведено до Макарівського відділку поліції № 3 для виконання обов`язків працівника поліції та поставлених завдань у населеному пункті смт Макарів», Київської області, Бучанського району.

Після завершення бойового добового чергування вранці 27.02.2022 його відправлено за місцем проживання для відпочинку в строк до 27.02.2022 до 15:00 у с. Копилів, на підставі наказу безпосереднього керівництва.

Добираючись додому в с. Копилів, він зрозумів, що частина території вже окупована.

З 27.02.2022 по 08.03.2022 включно він разом із мешканцями селища Копилів знаходився під окупацією, тому він не міг вийти на чергування з незалежних від нього причин.

ОСОБА_1 зазначив, що його будинок та автомобіль були пошкодженні внаслідок обстрілів військовими рф. Він із сім`єю переховувався у будинку сусідів.

Позивач зазначає, що його дружина хворіє на цукровий діабет, а дитині на той час було більше одного року.

09.03.2023 із цими сусідами на їх автомобілі виїхав з окупації.

Позивач зазначив, що вимушений був сховати службові документи, форму і зброю та в цивільному одязі виїхав з окупації. Також повідомив, що видалив з телефону всю збережену на ньому інформацію.

09.03.2022, після виходу з окупованої території, ОСОБА_1 повідомив своє безпосереднє керівництво, а саме: заступника начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Микитенка Р.Л. та начальника відділу реагування патрульної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Хіміча І.А. , про те, що йому необхідно доставити свою сім`ю до смт Путила, Чернівецької області.

Позивач вказує, що сусіди довезли його з родиною до Житомирської області. У подальшому, волонтери допомогли виїхати з Житомирської області до Чернівецької області.

12.03.2022 позивач прибув до смт Путила, Чернівецької області разом із своєю сім`єю, про що повідомив Хіміча І.А .

Начальник відділу реагування патрульної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Хіміч І.А. повідомив позивача про необхідність звернутися до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік.

У цей же день (12.03.2022) позивач звернувся до Путильського відділу поліції для реєстрації та постановки на облік, однак у зв`язку з відсутністю посвідчення поліцейського керівництвом вказаного відділу направлений до внутрішньої безпеки ГУНП в Чернівецькій області.

13.03.2022 у департаменті внутрішньої безпеки ГУНП в Чернівецькій області позивача повідомлено, що з метою перевірки його особи працівники внутрішньої безпеки зв`язались із заступником начальника Бучанського РУП ГУНП в Київській області - Микитенком Р.Л. , який повідомив, що здійснюється підготовка документів для його звільнення.

У зв`язку з цим, у Чернівецькій області позивача не взято на облік.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції бере до уваги той факт, що позивач вийшов з окупації 09.03.2022, а не з 10.03.2022, як зазначає позивач в апеляційній скарзі.

У контексті наведених позивачем обставин, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, с. Копилів Макарівської селищної територіальної громади Бучанського району Київської області у період з 27.02.2022 по 31.03.2022 входило переліку території на яких велись бойові дії.

Отже, доводи позивача про те, що він у період з 27.02.2022 по 09.03.2022 знаходився на окупованій території та не міг з`явитися на службу знайшли своє підтвердження.

З матеріалів справи вбачається, що у спірний період з 10 по 14.03.2022 у складі сім`ї позивача перебувала малолітня дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження від 11.09.2020 Серія НОМЕР_1 , тобто у спірний період позивач виховував одну дитину віком до 18 років (а.с.30, т.1). Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи доказів про те, що позивач виховує одного або більше дітей віком до 18 років є безпідставним.

Також у матеріалах справи містяться рапорт від 12.03.2022 позивача щодо надання дозволу на допущення його до виконання службових обов`язків у відділенні поліції № 1 смт. Путила відповідно до Наказу № 190 та зобов`язання від 12.03.2022 про повернення до Бучанського РУП ГУНП в Київській області, адресовані начальнику ГУ НП в Чернівецькій області Дударцю Р., що підтверджують наведені вище пояснення позивача про звернення до Путильського відділу поліції для реєстрації та постановки на облік (а.с. 27-28, т.1).

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки позивач у спірний період відсутності на роботі мав на вихованні дитину віком до 18 років, то він належить до кола поліцейських в розумінні п. 1 Наказу № 190, що включає застосування до позивача приписів п. 2 зазначеного Наказу, який передбачає, що на період дії воєнного стану поліцейські, визначені пунктом п. 1 Наказу № 190, підпорядковуються керівникам територіальних органів поліції, на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські.

У зв`язку з чим, положення пункту 3 Наказу № 190, якими визначено, що поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби, до позивача не застосовуються.

У матеріалах справи відсутні докази про ознайомлення позивача із Наказом № 190.

З огляду на викладене, зазначені обставини дисциплінарною комісією не враховані, тому висновки службового розслідування відносно позивача щодо відсутності на роботі у період з 10 по 14.03.2022 є безпідставними. Вказані обставини є підставою для звільнення позивача від дисциплінарної відповідальності.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки службового розслідування сформовані без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що стали підставою для його призначення, а службове розслідування проведено з порушенням порядку його проведення, який регламентований чинним законодавством України.

Тож, з огляду на викладене, ГУНП в Київській області при проведенні службового розслідування допущено фундаментальні порушення порядку проведення службового розслідування, що стало наслідком прийняття передчасного і, як наслідок протиправного спірного Наказу №56 від 14.03.2022, який, у свою чергу став підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби на підставі спірного Наказу №49о/с від 16.03.2022.

Враховуючи викладене, пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.03.2022 № 56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» про притягнення до дисциплінарної відповідальності «звільнення зі служби в поліції» інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Як наслідок, наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 16.03.2022 № 49 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області - старшого лейтенанта поліції Коваля Олександра Миколайовича.

Щодо поновлення позивача на посаді, слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Отже, з викладених норм Конституції України вбачається, що одним із принципів дії правової системи в Україні визначено принцип верховенства права та встановлено, що права і свободи можуть бути обмежені виключно у випадках, передбачених Конституцією України, а саме, у разі введення воєнного або надзвичайного стану.

Частина 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 у справі "Волков проти України", звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення порушених прав, зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, має бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240-1 Кодексу законів про працю України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням встановленого законом порядку, єдиним можливим рішенням суду є поновлення такого працівника на займаній посаді.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність поновити на службі в Національній поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17 березня 2022 року (наступний після звільнення робочий день).

Пунктом 3 ч.1 ст. 371 КАС України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду про поновлення на службі в Національній поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17 березня 2022 року підлягає до негайного виконання.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Отже, суд першої інстанції викладених обставин справи не врахував, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання суду першої інстанції на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.09.2023 у справі № 160/8030/22 від 11.04.2024 у справі № 640/6812/22, є необґрунтованим, оскільки у вказаних справах склались інші фактичні обставини справи у порівнянні зі справою, яка розглядається.

Тож, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з частиною першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи в оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, що зумовлює задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.03.2022 № 56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» про притягнення до дисциплінарної відповідальності «звільнення зі служби в поліції» інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області - старшого лейтенанта поліції Коваля Олександра Миколайовича.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 16.03.2022 № 49 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області - старшого лейтенанта поліції Коваля Олександра Миколайовича.

Поновити на службі в Національній поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17 березня 2022 року.

Допустити до негайного виконання поновлення на службі в Національній поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17 березня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28.10.2024.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна