Справа № 520/19132/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 р. Справа № 520/19132/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 (суддя Мороко А.С.; м. Харків) по справі № 520/19132/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 по справі №520/19132/23 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 16.05.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди: з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових , видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 15.12.2020№1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії; з 01.01.2022 року по 16.05.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 02.12.2021№ 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 у справі № 520/19132/23, апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 по справі № 520/19132/23 скасовано в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо не проведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.01.2020 року по 16.05.2022 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії та зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди: з 29.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. Прийнято в цій частині постанову про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2020 року по дату його звільнення за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії та зобов`язання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 14.11.2019 №294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 залишено без змін.

05.08.2024 від представника позивача до суду надійшла заява в порядку ст. 382 КАС України, в якій заявник просить:

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/19132/23 з урахуванням доповнень, внесених Другим апеляційним адміністративним судом в частині позовного періоду, у спосіб зобов`язання ГУ ДСНС України у Харківській області подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання у спосіб вчинення належного перерахунку та виплати грошового забезпечення позивача в розрізі збереження відсоткового розміру премії та правильного математичного обрахунку надбавки за ОПС та підсумку до видачі, з наданням суду та позивачу в особі представника, підтверджуючих доказів

Заява обґрунтована тим, що у відповідь на адвокатські запити ГУ ДСНС України в Харківській області надано лист з довідкою-розрахунком щодо перерахунку грошового забезпечення позивача, з якої вбачається, що грошове забезпечення позивача включало в себе такі складові як, посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за кваліфікацію, премія. У рамках виконання обов`язку, покладеного на відповідача у судовому порядку відповідні чисельні показники зазначених вище складових грошового забезпечення зазнали змін, однак, за результатами аналізу поданих відповідачем документів вбачається, що процесуальний обов`язок, визначений ст. 370 КАС України відповідачем не було виконано, а відповідні рішення судів по даній справі залишаються невиконаними, оскільки відповідач допустив помилки при перерахунку та виплаті грошового забезпечення позивача, а саме: правильно розрахувавши помісячні показники посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, неправильно математично обрахував різницю до виплати, як по надбавці за ОПС, так і по грошовому забезпеченню уцілому та знехтував відсоток премії, встановлений самим же відповідачем відповідними наказами, протиправно його зменшивши до рівня, котрий нічим не передбачений та не обґрунтований.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №№520/19132/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, 61013, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником документи свідчать про здійснення Головним управлінням ДСНС України у Харківській області перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, про що свідчить довідка-розрахунок № 353/1 від 11.05.2024.

Вказане свідчить про виконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 по справі № 520/19132/23 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 у справі № 520/19132/23 у повному обсязі та у відповідності до зобов`язальної частини судових рішень.

Стосовно питання правильного обрахунку відсоткових даних належної позивачу надбавки по ОАС та премії, що було відображено у наданій представнику позивача довідці-розрахунку№ 353/1 від 11.05.2024, суд першої інстанції зазначив, що такі відсоткові показники не були предметом дослідження під час розгляду справи по суті судом першої інстанції та вказана довідка складена пізніше ніж судом першої інстанції було ухвалено рішення у справі, отже вона судом не досліджувалася та правову оцінку суд першої інстанції їй не надавав.

Отже, в даному випадку фактично наявна незгода позивача із відсотковими даними належної позивачу надбавки на ОПС та премії, відображеними у відповідній довідці № 353/1 від 11.05.2024, складеної відповідачем, що не було предметом розгляду справи №520/19132/23.

Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 та ухвалити постанову про задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що на виконання рішення суду у цій справі відповідачем було здійснено перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача, проте такий перерахунок зроблено неправильно, а саме: правильно розрахувавши помісячні показники посадового окладу, окладу за звання, надбавки за вислугу років, відповідач неправильно математично обрахував різницю до виплати як по надбавці за ОПС так і по грошовому забезпеченню уцілому; відповідач знехтував відсоток премії, встановлений самим же відповідачем відповідними наказами, протиправно його зменшивши до рівня, котрий нічим не передбачений та не обґрунтований. Крім того, сумуючи різниці до виплати по всім складовим грошового забезпечення вбачається, що обрахований відповідачем результат до виплати 365,54 грн., що не відповідає дійсним обставинам справи.

Відтак, внаслідок неправильного перерахунку грошового забезпечення, розмір перерахованого грошового забезпечення, з урахуванням раніше отриманих сум є неналежним та таким, що не відповідає дійсності, отже, попри вчинення відповідачем дій щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/19132/23 з урахуванням доповнень, внесених Другим апеляційним адміністративним судом в частині позовного періоду, відповідний обов`язок, покладений на відповідача у судовому порядку, останнім виконано не було.

Стосовно висновків суду про те, що відсоткові показники належної позивачу надбавки на ОПС та премії не були предметом розгляду справи №520/19132/23 позивач зазначає, що це не звільняє відповідача від обов`язку з належного виконання судового рішення, адже відповідач не наділений повноваженнями діяти не в межах, не на підставі та не у спосіб, визначений законом. Крім того, відмовляючи у судовому контролі з цих підстав суд першої інстанції залишив поза увагою, що навіть якщо не брати до уваги спірні показники надбавки за ОПС та премії в розрізі їх відсотковості з довідки відповідача вбачається, що останній, правильно помісячно розрахувавши такі показники грошового забезпечення позивача як: посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років, надбавка за кваліфікацію незрозуміло яким чином вивів результат до видачі сукупно по всім складовим ГЗ на рівні 365,54 грн. Отже, неналежне виконання рішення вбачається не тільки у зменшенні відсотковості названих спірних складових, а й у тому, що відповідач, правильно обрахувавши помісячно решту складових ГЗ, є неспроможним їх сумувати, та від отриманої суми відняти раніше отримані позивачем суми грошового забезпечення та вивести реальний підсумок грошового забезпечення, належний до виплати.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить в задоволенні заяви позивача відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, мотивуючи його тим, що на даний час рішення суду перебуває на виконанні в органах виконавчої служби, а отже встановлення судового контролю з боку суду є передчасним.

Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, з таких підстав.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів зауважує, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

В абзаці третьому пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

Метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 30 червня 2009 року №16-рп/2009).

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 статті 382 КАС України).

Крім того, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 по справі №520/19132/23, з урахуванням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024, було зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення, з урахуванням раніше сплачених сум, за періоди з 01.01.2020 по 31.12.2020, з з 01.01.2021 по 31.12.2021 з 01.01.2022 по 16.05.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня відповідного року Законом України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" , Законом України від 15.12.2020№1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" та Законом України від 02.12.2021№ 1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових , видів грошового забезпечення та премії.

Отже, зважаючи на зміст резолютивної частини вказаних судових рішень, про повне і фактичне виконання судового рішення у цій справі буде свідчити здійснення відповідачем відповідного перерахунку грошового забезпечення позивача за спірні періоди у визначений судом спосіб, а саме: за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України Про Державний бюджет на 2020-2022 роки на 1 січня відповідного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових, видів грошового забезпечення та премії.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення судового контролю, позивач посилався на те, що відповідач не виконав рішення суду в повному обсязі та належним чином з підстав, викладених у заяві. На підтвердження доводів, викладених у заяві, позивачем було надано до суду довідку-розрахунок № 353 від 11.05.2024 про перерахунок розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 відповідно до рішення суду за період з 01.01.2020 по 16.05.2022 та витяги з наказів щодо встановлених позивачу розмірів премії та надбавки за особливості проходження служби у відповідні періоди.

Однак суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви позивача, не надав жодної оцінки повідомленим позивачем обставинам та поданим ним доказам, обмежившись лише посиланням на те, що надана позивачем довідка-розрахунок № 353/1 від 11.05.2024 свідчить про виконання відповідачем судового рішення по справі № 520/19132/23 у повному обсязі та у відповідності до зобов`язальної частини судових рішень.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції не обґрунтованим належним чином, оскільки фактично відповідність здійсненого відповідачем перерахунку грошового забезпечення позивача, яке він отримував за встановлений у судовому рішенні період, зобов`язальній частині цього рішення не була перевірена судом. Інформацію зазначену у довідці-розрахунку № 353/1 від 11.05.2024 в розрізі доводів позивача щодо неправильного обрахунку перерахованого грошового забезпечення позивача за спірний період та наданих на підтвердження таких доводів доказів, суд першої інстанції не досліджував.

Варто зазначити, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, ст.382 КАС України, має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи, запобігає неналежному виконанню обов`язків, пов`язаних зі змістом задоволених позовних вимог. Підставами застосування таких заходів впливу є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Отже, в межах судового контролю за виконанням судового рішення суд повинен пересвідчитися у фактичному його виконанні.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні заяви позивача, на те, що відсоткові показники належної позивачу надбавки на ОПС та премії не були предметом дослідження під час розгляду справи, колегія суддів вважає помилковими враховуючи, що відповідно до зобов`язальної частини судового рішення, контроль за яким просить встановити позивач, відповідача зобов`язано здійснити перерахунок грошового забезпечення, яке отримував позивач у період з 01.01.2020 по 16.05.2022, виходячи з розміру прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2020-2022 років, із наступним перерахунком щомісячних додаткових, видів грошового забезпечення та премії.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не позбавлений можливості в межах судового контролю за виконанням вказаного судового рішення здійснити перевірку правильності обрахунку всіх складових грошового забезпечення позивача, яке він отримував у період з 01.01.2020 по 16.05.2022, за наслідками проведеного відповідачем перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 по справі № 520/19132/23 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2024 у справі № 520/19132/23 виконано відповідачем у повному обсязі та у відповідності до зобов`язальної частини судових рішень, колегія суддів вважає передчасним і таким, що зроблений без належної перевірки обставин, що мають значення для правильного вирішення порушеного позивачем питання.

При цьому, колегія суддів враховує, що встановлення судового контролю, є правом а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку ст. 382 КАС України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За змістом частини 1 ст. 382 КАС України саме суд, який ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.

З огляду на зазначене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового та передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу належить передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 по справі № 520/19132/23 - скасувати, а справу направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова