Справа № 725/1524/24
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 р. м. Чернівці справа № 725/1524/24

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому адміністративному позові ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення від 12.02.2024р. інспектора відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Михайла Демчука про відмову ОСОБА_1 в перетинанні державного кордону України.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що оскаржуваним рішенням йому відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України з підстав, що не підтверджено мету поїздки. Позивач вважає протиправним спірне рішення відповідача, оскільки впевнений, що ним надано усі необхідні документи на підтвердження правомірності виїзду за кордон, у тому числі мети поїздки.

Ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачу встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому проти задоволення даного позову заперечував. Відзив обґрунтовано тим, що позивачу з метою уточнення мети поїздки інспектором прикордонної служби було задано ряд питань, під час відповідей на які останній поводився схвильовано, знервовано, не орієнтувався в меті перетину кордону. Також, надійшла інформація, що позивач може бути причетним до здійснення протиправної діяльності і мета його поїздки можливо не відповідає дійсності. У зв`язку з цим, а також враховуючи спрацювання індикаторів профілю ризиків у відповідності до Профілю ризику №3_2024_01_У "Незаконне перетинання державного кордону військовозобов`язаними громадянами України" позивачу було відмовлено в перетині кордону України.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій останній спростовував аргументи відзиву та, зокрема, наполягав на тому, що позивач при перетині кордону надав інвойс, у якому чітко записано, що останній повинен був на транспортному засобі доставити олію соняшникову виробництва України в кількості 23,16 тон в Болгарію м.Варна. Таким чином, мета поїздки чітко зазначена в інвойсі та додаткових роз`яснень з боку позивача не потребувала. У поданій відповіді на відзив позивач наполягав на задоволенні позову.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 , 12 лютого 2024 р. прибув до пункту пропуску "Порубне" з метою перетину державного кордону України на вантажному автомобілі з реєстраційним номером НОМЕР_2 , причіп НОМЕР_3 .

У ході контролю позивач надав прикордонникам наступні документи:

- трудовий договір від 09.02.2024 з ТОВ "ПП ОЙЛ", за яким водій ( ОСОБА_1 ) зобов`язується за допомогою даного ФОП транспортного засобу виконувати перевезення вантажів;

- інвойс (товарно-супровідний документ на товар), відповідно до якого позивач зобов`язався на наданому транспортному засобі доставити олію соняшникову в кількості 23,16 тон в Болгарію м. Варна;

- паспорт на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_4 ;

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 з категоріями В1, В, С1, С, СЕ;

- свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, страховки на них.

Заперечень щодо наданих позивачем документів відповідачем у відзиві не наведено. Відповідно суд не має обґрунтованих сумнів щодо достовірності цих обставин, оскільки такі визнаються учасниками справи, про що зазначено в заявах по суті справи, що відповідає положенням ст.78 КАС України.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підписом уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону, інспектора відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип "А") ОСОБА_2 позивачу відмовлено в перетинанні кордону України на підставі пункту 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 27.01.1995 №57 у зв`язку з не підтвердженням мети поїздки.

Не погоджуючись із указаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Статтею 64 Конституції України, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61 62, 63 цієї Конституції.

З наведеного вбачається, що право особи на пересування та право вільно залишати територію України, передбачене статтею 33 Конституції України може бути обмежено в умовах воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався на підставі відповідних Указів Президента України та діє до сьогодні.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пункту 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1455 (далі - Порядок №1455) перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 №1710-VІ (далі - Закон №1710-VІ), Законом України "Про державну прикордонну службу України" від 3 квітня 2003 року №661-IV (далі - Закон №661-IV).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 20 Закону №661-IV органам, підрозділам військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Відповідно до статті 2 Закону №1710 прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Відповідно до частин 1-4 ст.6 Закону №1710-VI перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до частин 1 ст.7 Закону №1710-VI паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

За правилами частини 1 статті 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ (далі - Закон № 3857)

На виконання вимог вказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі - Правила), які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Пунктом 2 Правил визначено, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу. У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів. У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується позивачем, що він мав намір перетнути державний кордон України як водій ТОВ "ПП ОЙЛ" (яке має ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом) на підставі пункту 2-9 Правил.

Відповідно до пункту 2-9 Правил у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше.

Укртрансбезпека проводить перевірку інформації про транспортний засіб на основі даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, та вносить відповідні дані до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки.

На одному транспортному засобі державний кордон можуть одночасно перетинати:

два водії на вантажному транспортному засобі ліцензіата;

три водії на пасажирському транспортному засобі (автобусі) ліцензіата.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 60 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном, установлених цим пунктом, Укртрансбезпека може припинити доступ відповідного ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки на три місяці.

Рішення про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки приймається комісією, до складу якої можуть залучатися представники Мінінфраструктури та інших органів державної влади.

Рішення про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки затверджується наказом Голови Укртрансбезпеки.

Наказ про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки оприлюднюється наступного дня після його видання на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки та надсилається ліцензіату на електронну адресу (у разі наявності), що міститься в ліцензійній справі.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною 1 статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль".

Із змісту пунктів 10, 12 Правил вбачається, що пропуск громадян через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону.

Для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє.

У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Вказані положення Правил кореспондують приписам ч. 1-3статті 7 Закону №1710-VI, за якими паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити перевірку підтверджуючих документів та повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.

У разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною 1 статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль" (абзац 13 пункту 2-9 Правил).

На виконання вищевказаних приписів посадовими особами відповідача було проведено поглиблену перевірку паспортних та інших документів, проведено опитування позивача з метою встановлення мети поїздки за кордон. За результатами проведених заходів у зв`язку із не підтвердженням мети поїздки позивачу було відмовлено в пропуску через державний кордон.

Суд звертає увагу на те, що враховуючи вище наведені вимоги чинного законодавства, рішення про те, чи підтвердила особа мету поїздки оцінюється виключно посадовою особою державної прикордонної служби.

Як встановлено судом і не спростовувалось відповідачем, позивач при перетині кордону подав трудовий договір від 09.02.2024 з ТОВ "ПП ОЙЛ", за яким водій ( ОСОБА_1 ) зобов`язується за допомогою даного ФОП транспортного засобу виконувати перевезення вантажів; інвойс (товарно-супровідний документ на товар), відповідно до якого позивач зобов`язався на наданому транспортному засобі доставити олію соняшникову в кількості 23,16 тон в Болгарію м. Варна; паспорт на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_4 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 з категоріями В1, В, С1, С, СЕ; свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, страховки на них.

Позивач зазначив, що рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону суперечить наданим документам на підтвердження правомірності виїзду за кордон, у тому числі мети поїздки.

Відповідач у свою чергу вказував на те, що уповноважені особи при перевірці документів позивача з метою уточнення мети поїздки задано позивачу ряд питань, під час відповіді на які останній поводився схвильовано. Крім того, при перевірці даних щодо позивача у системі "Шлях" виявлено інформацію представника оперативно-розшукового відділу про те, що позивач може бути причетним до здійснення протиправної діяльності і мета його поїздки можливо не відповідає дійсності.

Такі доводи відповідача ґрунтуються на аналогічних поясненнях посадової особи прикордонної служби, який здійснював перевірку документів позивача для уточнення мети поїздки, що наявні у матеріалах справи.

При цьому, суд звертає увагу, що попередні перетини кордону, на які посилається позивач, не можуть гарантувати позивачу безперешкодне перетинання кордону наступного разу, оскільки рішення приймається виключно посадовими особами державної прикордонної служби в кожному конкретному випадку, на підставі повного пакету поданих документів та за умови підтвердження мети поїздки.

Суд не бере до уваги аргументи позивача про те, що інший водій ТОВ "ПП ОЙЛ" здійснив безперешкодний перетин кордону з тими ж документами, оскільки такі не підтверджені жодними доказами.

Крім того, суд наголошує, що оскаржуване рішення має разовий характер і вичерпало свою дію фактом його виконання, тому у разі пред`явлення позивачем документів, які надають право на перетин державного кордону на виїзд з України, та одночасному підтвердженні мети поїздки - оскаржуване рішення жодним чином не створить перешкод для перетину позивачем кордону України за наявності на те законних підстав.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 01.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 12.02.2024 про відмову в перетинанні державного кордону України, прийняте на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 (с. Бояни Чернівецький район Чернівецька область, 60321; РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 )

Суддя В.О. Кушнір