Справа № 320/18177/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року справа №320/18177/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом (у зв`язку з надмірним навантаженням зареєстрований 26.04.2024) до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Солом`янський ВДВС, відділ державної виконавчої служби), яка полягає у незакінченні виконавчого провадження №59516433 з примусового виконання постанови від 10.07.2019, у виконавчому провадженні №52454633, про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 3 246, 05 доларів США та 2 365, 40 грн.;

- зобов`язати відповідача закінчити виконавче провадження №59516433 з примусового виконання постанови від 10.07.2019, у виконавчому провадженні №52454633, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Ухвалою суду від 02.05.2024 позовна заява залишена без руху із наданням часу для усунення недоліків.

Ухвалою від 02.05.2024, після усунення недоліків, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що судове рішення, яке слугувало підставою для відкриття виконавчого провадження із подальшим винесенням постанови про стягнення виконавчого збору, було скасовано; а нове рішення виконане у добровільному порядку, тому відповідне виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору підлягає закінченню.

У зв`язку із цим, просила задовольнити позов.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Також не подав витребовуваних судом письмових пояснень щодо спірних відносин та документів.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 04.12.2014 у справі №760/12861/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» (АТ «ПУМБ») 31 789,59 доларів США, еквівалент 670,89 доларів США та 20 000,00 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати в сумі 3 654,00 гривень.

З метою виконання цього рішення 23.10.2015 видано виконавчий лист №760/12861/14-ц, за яким 04.10.2016 відкрито виконавче провадження №52454633.

10.07.2019 у межах такого виконавчого провадження винесено постанову про стягнення виконавчого збору; постановлено стягнути з позивача 3246,05 доларів США та 2365,40 грн. виконавчого збору.

У подальшому, у цей же день, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59516433 з виконання постанови від 10.07.2019 про стягнення виконавчого збору.

08.07.2022 винесено постанову у виконавчому провадженні №59516433 про повернення виконавчого документу (постанови №52454633 від 10.07.2019) стягувачу, якою постанову №52454633 від 10.07.2019 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (через те, що майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника відсутнє).

Постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2023 у справі №760/12861/14-ц задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 04.12.2014 скасовано; ухвалене нове рішення; позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом і судові витрати.

Як повідомила позивач, що не заперечується відповідачем, виконавчий документ за таким судовим рішенням не видавався та до виконавчої служби не пред`являвся.

При цьому, 21.12.2023 між позивачем та АТ «ПУМБ» укладено договір про врегулювання спору, за яким, зокрема, домовлено, що після виконання ОСОБА_1 зобов`язань зі сплати коштів, визначених договором, заборгованість за кредитним договором буде відсутньою.

Як видно із довідки АТ «ПУМБ» від 20.12.2023, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «ПУМБ» за кредитним договором №4975779 від 18.09.2006 відсутня і станом на сьогодні зобов`язання ОСОБА_1 перед банком та будь-які претензії чи вимоги до ОСОБА_1 з боку банку відсутні і не будуть виникати у майбутньому.

21.12.2023 представником позивача на електронну адресу відповідач надіслано заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповіді від 08.01.2024 Солом`янський ВДВС повідомив, що станом на 08.01.2023 постанова №52454633 від 10.07.2019 не скасована. Запропоновано звернутися до суду і надати відділу державної виконавчої служби рішення про скасування постанови про стягнення виконавчого збору.

Вважаючи бездіяльність Солом`янського ВДВС у випадку, який розглядається, протиправною позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить із такого.

За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (Закон №1404).

За визначенням у статті 1 Закон №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За нормами статті 2 цього ж Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За визначенням у частині першій статті 27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Як закріплено у частині другій цієї ж статті виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За положеннями частини сьомої статті 27 Закону №1404 у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

У відповідності до пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

За результатом з`ясованих у справі обставин і аналізу наведених норм права, суд приходить до наступних висновків.

Враховуючи, що рішення суду, на підставі якого видавався першопочатково виконавчий лист, відкривалося виконавче провадження і у подальшому виносилася постанова про стягнення виконавчого збору (із наступним відкриттям також виконавчого провадження) скасоване, то це тягне за собою, відповідно, закінчення відповідного виконавчого провадження і має наслідком нестягнення виконавчого збору (або ж його повернення, якщо він був стягнутий), як-то закріплено у частині сьомій статті 27 Закону «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що незважаючи на те, що у подальшому рішенням апеляційного суду вимоги до ОСОБА_1 про стягнення були задоволені, однак таке рішення виконане у добровільному порядку, без відкриття виконавчого провадження, тому такі обставини не впливають на оцінку дій (бездіяльності) відповідача. При цьому, рішення суду першої інстанції, яке слугувало підставою видачі виконавчого документу і відкриття виконавчого провадження, - було скасовано.

Крім того, відповідач відзив на позовну заяву не подав; проти задоволення позову не заперечував; доказів, які б спростовували доводи позивача не направив, обов`язку по доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не виконав.

Також суд звертає увагу, що відповідач знав про скасування рішення суду, на підставі якого видавався виконавчий документ, однак доказів вжиття будь-яких дій у зв`язку із такими обставинами не надав.

У той же час, зважаючи на скасування рішення, на підставі якого видавався виконавчий документ, позивач мав обґрунтовані очікування на активні дії зі сторони Солом`янського ВДВС, які слідують у випадку скасування рішення, що підлягало виконанню у межах відповідного виконавчого провадження. Однак навіть після звернення позивача до останнього такі дії не вживалися.

За системного аналізу норм Закону «Про виконавче провадження», враховуючи засадничі принципи виконавчого провадження, а також критерії для перевірки рішень, дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, закріплені у Кодексі адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що скасування рішення, яке було підставою видачі виконавчого документа для його виконання, тягне за собою закриття виконавчого провадження, а також неможливість стягнення виконавчого збору за його виконання, відповідно, і закінчення виконавчого провадження зі стягнення такого виконавчого збору.

За змістом частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої цієї ж статті 77 в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За положеннями частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наведеного, з урахуванням ситуації, яка склалася, суд констатує обґрунтованість позову і необхідність його задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно із платіжної інструкції від 28.02.2024 №3181, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 1211,20 грн. підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як суб`єкта владних повноважень, який прийняв оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 159, 162, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у незакінченні виконавчого провадження №59516433 з примусового виконання постанови від 10.07.2019, у виконавчому провадженні № 52454633, про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 3 246, 05 доларів та 2 365, 40 гривень.

Зобов`язати Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження №59516433 з примусового виконання постанови від 10.07.2019, у виконавчому провадженні №52454633, про стягнення зі ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 3 246, 05 доларів та 2 365, 40 гривень.

Стягнути із Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, місцезнаходження: 03057, м. Київ, проспект Берестейський, 50) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.