Справа № 280/6714/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО НАКЛАДЕННЯ ШТРАФУ

28 жовтня 2024 рокуСправа № 280/6714/23 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження питання про накладення штрафу в адміністративній справі

за позовом - ОСОБА_1

до - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 280/6714/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправним та скасування рішення задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.07.2023 № 2 - про відмову у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.07.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та прийняти обґрунтоване рішення по суті заяви з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500; ) на користь Позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

13 лютого 2024 року рішення набрало законної сили.

Ухвалою суду від 26.04.2024 встановлено судовий контроль за виконанням рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 у справі № 280/6714/23 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області подати до суду у місячний строк звіт про виконання судового рішення по справі № 280/6714/23 з дня набрання законної сили ухвалою суду.

08.07.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов звіт про виконання рішення суду у справі № 280/6714/23. Зазначено, що на виконання рішення суду було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 та зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 09.04.1999 по 08.04.2004, з 20.04.2004 по 07.06.2004 з урахуванням правової позиції, викладеної в цьому рішенні. До пільгового стажу роботи не зараховано періоди з 11.05.1995 по 08.04.1999 та з 09.04.2004 по 19.04.2004, оскільки вказані періоди не підтверджені атестацією робочого місця.

За результатами повторного розгляду рішенням № 62 від 26.02.2024 року відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки Позивач не набув необхідного пільгового стажу.

Розглянувши звіт Відповідача, суд, ухвалою від 1 серпня 2024 року:

дійшов висновку, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі № 280/6714/23 є не виконаним;

Відмовив Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області у затвердженні Звіту про виконання рішення суду у справі № 280/6714/23.

Встановив Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області новий строк для надання звіту про виконання судового рішення у справі № 280/6714/23 - до 01.10.2024.

Указана ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Відповідно до частини 4 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

За таких обставин суд дійшов висновку розгляд питання щодо накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень здійснювати за відсутності боржника.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість врахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Подібні за змістом приписи містяться і у статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Як унормовано статтею 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

В абзаці 3 пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також у рішенні від 26 червня 2013 року Конституційний Суд України врахував практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, зазначив, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

В пункті 2.1 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019, на підставі аналізу статтей 3, 8, частини 1 та 2 статті 55, частини 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку, Конституційний Суд України вказав на те, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив на тому, що відповідно до усталеного прецедентного права пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, стадія виконання судового рішення має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, слідує однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Тому обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено відповідний обов`язок.

Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії задля організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 26.01.2021 по справі № 611/26/17, підтриману у постанові від 19.08.2024 у справі № 640/24801/19, відповідно до якої «обов`язковість судового рішення» означає, що воно буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

У постанові від 19.08.2024 у справі № 640/24801/19 Верховний Суд роз`яснив, що накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за невиконання рішення суду можливе або у разі ненадання звіту на виконання ухвали суду, або ненадання доказів, які свідчать про вжиття заходів, спрямованих на виконання рішення суду з моменту останнього встановлення строку надання звіту суб`єктом владних повноважень.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що Відповідач на виконання ухвали суду від 1 серпня 2024 року звіт не надав. Більш того, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вжиття Відповідачем заходів, спрямованих на виконання рішення суду з моменту останнього встановлення строку надання звіту суб`єктом владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення суду у цій справі є невиконаним.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

З урахуванням невиконання судового рішення, невжиття заходів для виконання вищевказаного рішення суду, відсутності підстав для прийняття звіту Відповідача про виконання рішення суду у цій справі, неподання звіту Відповідачем (на виконання ухвали суду від 01.08.2024), - суд вважає за необхідне з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення, що в свою чергу сприяє гарантуванню прав громадянина України на виконання судового рішення, винесеного на його користь, протягом розумного строку, накласти штраф на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області ОСОБА_2 в сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560,00 грн.

Згідно ч. 3 ст. 382 КАС України, половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 382 КАС України такий штраф накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, а не на самого суб`єкта владних повноважень.

Отже суд вважає за необхідне стягнути штраф з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області ОСОБА_2 на користь позивача у розмірі 30 280 грн, та на користь Державного бюджету України у розмірі 30 280 грн.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 382 КАС України, сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подання звіту про його виконання.

Суд дійшов висновку, що враховуючи положення ч. 7 ст. 382 КАС України, в даному випадку, окрім застосування штрафу належить зобов`язати відповідача подати до суду у п`ятнадцятиденний строк з дати прийняття даної ухвали суду звіт про виконання рішення суду у цій справі.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ч.7 ст.382 КАС України повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Відповідно до ч. 5 ст. 149 КАС України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 241-243, 248, 256 та 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області ОСОБА_2 штраф у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 60 560,00 грн.

2. Половину штрафу в розмірі 30 280,00 грн, стягнути на користь ОСОБА_1 , іншу половину штрафу в розмірі 30 280,00 грн, стягнути на користь Державного бюджету України.

3. Попередити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Фатхудінова Василя Гайнуловича про те, що за правилами ч. 6 ст. 382 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

4. Попередити начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області ОСОБА_2 про те, що відповідно до ч. 7 ст. 382 КАС України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області подати до канцелярії суду звіт про виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2023 року по справі № 280/6714/23 протягом 15 днів з дати прийняття цієї ухвали.

7. Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

8. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали в частині стягнення штрафу в розмірі 30 280,00 грн, є ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) боржником: начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Фатхудінов Василь Гайнулович (адреса: 08500, Київська область, місто Фастів, вулиця Саєнка Андрія, будинок 10).

9. Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали в частині стягнення штрафу в розмірі 30 280 грн, є Державна судова адміністрація України (адреса: 01021, місто Київ, вулиця Липська, будинок 18/5, ), боржником: начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області ОСОБА_2 (адреса: 08500, Київська область, місто Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

10. Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 12 листопада 2024 року.

Ухвала набирає законної сили згідно ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. 293-297 КАС України.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана суддею 28 жовтня 2024 року.

Суддя Сацький Р.В.