Справа № 380/20307/24
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

22 жовтня 2024 рокусправа № 380/20307/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови, -

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач), у якому просить:

- скасувати постанову державного виконавця від 17.09.2024 ВП № 74189185 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під час виконання ВП № 74189185 прийнята постанова від 17.09.2024 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду у справі № 380/25768/23. Позивач стверджує, що судове рішення у справі №380/25768/23 виконано та здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Ухвалою від 04.10.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 14.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі третя особа). Зобов`язано відповідача разом із відзивом на позовну заяву надати суду копії матеріалів виконавчого провадження № 74189185.

21.10.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Звертає увагу, що у справі 380/13140/24 де розглядалась законність дій виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, та після ознайомленням із текстом позовної заяви позивача від 26.09.2024, що зареєстрована в Львівському окружному адміністративному суді 01.10.2024, встановлено (що визнається і самим позивачем), що Головне управління пенсійного фонду не вчинило жодної дії на виконання рішення суду із часу 11.06.2024.

Зазначає, що суд у рішенні №380/13140/24 від 18.07.2024 погодився з доводами Відділу стосовно того, що невиконання рішення суду боржником не було пов`язано з об`єктивно поважними обставинами або причинами. Ті обставини, на які позивач покликається у позові, не є поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні закону, відтак не звільняють боржника від відповідальності за невиконання рішення.

Отже, оскільки державний виконавець обґрунтовано встановив факт невиконання боржником рішення без поважних причин, подальше притягнення боржника до відповідальності у вигляді штрафу є правомірним.

Просив врахувати, що відповідно до п. 4 ст.78 КАС України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлене законом.

Повідомив, що державний виконавець ОСОБА_2 , який веде виконавче провадження перебуває у щорічній відпустці, що унеможливлює його участь у судовому засіданні призначеному на 22.10.2024.

21.10.2024 від третьої особи надійшли пояснення до позовної заяви, в якій просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Зазначає, що рішення суду від 20.12.2023 у справі №380/25768/23 виконане лише в частині, що стосується перерахунку пенсії на підставі довідки Фінансово-економічним управлінням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.10.2023 за Nє11/19055-суд, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія) в аналогічній посаді станом на 05.03.2019. Проте перерахунок проведено лише станом на 01.07.2024.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Третя особа проти позову заперечила, просив відмовити в задоволенні позову.

Зважаючи на особливості розгляду справ, передбачених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України), суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в письмовому провадженні.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду 20.12.2023 у справі №380/25768/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії та її виплату з 01.04.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та на підставі довідки Фінансово-економічним управлінням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.10.2023 за №11/19055-суд, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія) в аналогічній посаді станом на 05.03.2019, з урахуванням виплачених сум.

02.02.2024 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 74189185, яку скеровано сторонам виконавчого провадження до відома та виконання.

Позивач листом від 11.04.2024 повідомив відповідача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 11.03.2024 Nє 1300-5902-7/39704 подано апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 380/25768/23.

30.04.2024 державним виконавцем, керуючись вимогами ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, від 30.04.2024 у ВП 74189185.

Вважаючи постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 30.04.2024 ВП № 74189185 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною та такою, що підлягає скасуванню позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 у справі №380/13140/24 відмовлено у задоволенні позову Головного управління ПФУ у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 , про скасування постанови про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Суд виходив з того, що факт повідомлення про оскарження рішення в апеляційному порядку не є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Вищезазначене рішення набрало законної сили.

Позивач листом від 17.06.2024 повідомив відповідача, що на виконання судового рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 у справі № 380/25768/23 розпорядженням Головного управління від 11.06.2024 проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.04.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 Nє 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та на підставі довідки Фінансово-економічного управління Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.10.2023 за № 11/19055-суд в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія) в аналогічній посаді станом на 05.03.2019, з урахуванням виплачених сум.

3 01.07.2024 розмір пенсійної виплати становитиме 29508,65 грн. Доплата пенсії, обчислена на виконання судового рішення за період з 01.04.2019 по 30.06.2024 відсутня.

17.09.2024, керуючись ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу в подвійному розмірі 10200,00 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Змістом спірних правовідносин, які склалися між сторонами, є протиправність накладення штрафу за невиконання судового рішення в розмірі 10200,00 грн.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами 1, 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Відповідно до ст. 32 Закону № 1404-VIII за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Судом з`ясовано, що спір у цій справі стосується виконання рішення суду щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії та її виплати з 01.04.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та на підставі довідки Фінансово-економічного управління Адміністрації Державної прикордонної служби України від 12.10.2023 за №11/19055-суд, в яку включено основні і додаткові щомісячні види грошового забезпечення (надбавки, премія) в аналогічній посаді станом на 05.03.2019, з урахуванням виплачених сум.

Так, державний виконавець у оскаржуваній постанові про накладення штрафу зазначає, що на день винесення постанови у виконавця відсутні будь-які заборони щодо вчинення дій примусового характеру, а саме накладення штрафу за невиконання рішення. Також відсутні будь-які підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки чи, Реєстраційний номер виконавчого провадження: 74189185, розстрочки виконання, передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до положень ч.4. 4, 5 статті 19 Закону встановлено, що сторони зобов?язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов?язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Згідно частини 2 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Відповідно до частини 1 статті 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов?язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (далі Інструкція № 512/5) постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

- номер виконавчого провадження;

- вступну частину із зазначенням:

- назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

- найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

- назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

- за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

- мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

- резолютивну частину із зазначенням:

- прийнятого виконавцем рішення;

- строку і порядку оскарження постанови.

Водночас всупереч п. 7 Розділу І Інструкція № 512/5 мотивувальна частина постанови від 17.09.2024 про накладення штрафу містить тільки загальні посилання на норми закону та не містить мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення.

Судом встановлено, що виконуючи рішення суду позивач здійснив перерахунок пенсії з 01.07.2024 на підставі рішення від 20.12.2023 у справі № 380/25768/23, що підтверджується перерахунком пенсії станом на 01.07.2024 (а.с. 18). Також позивач здійснив перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, що підтверджується розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № Д (а.с. 19).

Також у рішенні від 20.12.2023 у справі № 380/25768/23 вказано: «Що стосується вимог позивача про здійснення перерахунку та виплати пенсії позивача виходячи з 89% сум грошового забезпечення без обмеження пенсії максимальним розміром з урахуванням доплат передбачених постановами КМУ від 14.07.2021 №713, від 16.02.2022 №118, від 24.02.2023 №168 та раніше виплачених сум, то такі задоволенню не підлягають як передчасні, оскільки відповідачем ще не здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі даного рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача в цій частині будуть порушені».

Отже, судом не встановлено повторного невиконання позивачем рішення суду від 20.12.2023 у справі № 380/25768/23 в межах задоволених позовних вимог.

Суд критично ставиться до покликань відповідача, що суд у рішенні №380/13140/24 від 18.07.2024 погодився з доводами Відділу стосовно того, що невиконання рішення суду боржником не було пов`язано з об`єктивно поважними обставинами або причинами, оскільки обставини справи №380/13140/24 стосувалися постанови про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

У цій справі предметом розгляду є правомірність накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі у разі повторного невиконання рішення.

Згідно з п.п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У цьому контексті, суд погоджується з твердженнями позивача, про те що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови належним чином не дослідив обставин у виконавчому провадженні, тобто належним чином не скористався законодавчо закріпленими повноваженнями, а тому така постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказані вимоги щодо доказування правомірності спірного рішення не виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірній постанові, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що постанова від 17.09.2024 ВП № 74189185 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям до такого роду рішень, тому таку постанову необхідно визнати протиправною та скасувати.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Тому, позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 241-246, 255, 262, 287 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову від 17.09.2024 ВП № 74189185 державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів; ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (79000, вул. Шашкевича, буд. 1, м. Львів, ).

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення суду складено 22.10.2024.

СуддяКондратюк Юлія Степанівна