Справа № 420/21929/24
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції особливого призначення №2 «Штурмовий полк «Цунамі» Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України «Лють» про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення під час проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 11 липня 2024 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління поліції особливого призначення №2 «Штурмовий полк «Цунамі» Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України «Лють», в якому позивач, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління поліції особливого призначення № 2 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада «Лють» - командира полку Сергія Морозова № 20-С від 28.06.2024 щодо застосування до заступника командира взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.06.2024 року Дисциплінарною комісією управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк «Цунамі» Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана бригада Національної поліції України «Лють» (далі УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють») на підставі наказу УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» від 13.06.2024 № 186 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування за фактом невиконання наказу УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 року № 172дск «Про відрядження поліцейських» окремими працівниками батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють», а саме: інспектором взводу №4 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , заступником командира взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» капітаном поліції ОСОБА_3 , інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , заступником командира взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_5 , заступником командира взводу №3 роти №1 батальйону № 2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_1 , інспектором взводу № 3 роти №2 батальйону № 2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_6 , інспектором взводу №4 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 , поліцейським взводу №5 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» капралом поліції ОСОБА_8 , поліцейським взіоду №2 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» сержантом поліції ОСОБА_9 , поліцейським взводу №4 роти №2 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» капралом поліції ОСОБА_10 , поліцейським взводу №5 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» капралом поліції ОСОБА_11 , поліцейським взводу №5 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» сержантом поліції ОСОБА_12 , поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» капралом поліції ОСОБА_13 , заступником командира взводу №5 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_14 , поліцейським взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» капралом поліції ОСОБА_15 , поліцейським взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» старшим сержантом поліції ОСОБА_16 .

Вбачаючи ознаки дисциплінарного проступку на підставі висновку службового розслідування від 27.06.2024 № 4618/01/59/13-2024 вн, керуючись нормами статей 4, 11, 12, 13, 19, 20, 22, 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, та переліком посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, затвердженим наказом Національної поліції України від 04.10.2018 № 929 (у редакції наказу Національної поліції України від 29.12.2022 № 938) тимчасово виконуючий обов`язки начальника управління командира полку капітан поліції підписав наказ № 20-С від 28.06.2024 (зокрема за п.5): за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2,4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, підпунктів1,2,3,5,7,10,12,14,21,23 пункту 3 розділу ІІ посадової інструкції заступника командира взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють», що виразилось у невиконанні наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 № 172дск «Про відрядження поліцейських», застосувати до заступника командира взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Позивач не погоджується із застосованим до нього дисциплінарним стягненням, вважаючи оскаржуваний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним позовом.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами та в цілому зазначає, що наказом УПОП № 2 «Про призначення службового розслідування» від 13.06.2024 № 186 було призначено службове розслідування за фактом невиконання наказу окремими поліцейськими. Аналізуючи зібрані в ході проведення службового розслідування матеріали в їх сукупності встановлено, що 10 червня 2024 року в денний час доби, перебуваючи в пункті постійної дислокації батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють в м. Одесі, командиром взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють» капітаном поліції ОСОБА_17 (0075684) до поліцейських батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють», а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , доведено зміст наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 № 172дск «Про відрядження поліцейських». Після оголошення та доведения вказаного наказу поліцейські полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 повідомили, що наказ їм зрозумілий, але виконувати його не готові.

Таким чином, до виконання зазначеного наказу у визначену дату вказані поліцейські не приступили.

У діях ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_14 вбачаються порушення вимог п.п.1,2 ч.1 ст.18, ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1,2,4 ч.3 ст.1, ч.1 ст.5 Дисциплінарного статуту, пп. 1, 2, 3, 5, 7, 10, 12, 14, 21 та 23 п.3 розділу ІІ посадових інструкцій, що виразилось у невиконанні наказу ДПОП «ОПІК «Лють» від 10.06.2024 № 172дск «Про відрядження поліцейських».

Наказом УПОП № 2 Департаменту від 28.06.2024 № 20-с (місто Одеса) «Про застосування дисциплінарного стягнення» до поліцейського взводу №5 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 , за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, підпунктів 1, 2, 3, 5, 7, 10, 12, 14, 21 та 23 п.3 розділу ІІ посадової інструкції заступника командира взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють», що виразилось у невиконанні наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 № 172 дск «Про відрядження поліцейських», застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани.

Відповідач зазначає, що оскаржуваний наказ є правомірним та скасуванню не підлягає.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Зазначеною ухвалою суду також витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії: матеріалів та висновку службового розслідування від 27.06.2024 року № 4618/01/59/13-2024вн; посадової інструкції заступника командира взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 ; наказу № 172дск від 10.06.2024; наказу про призначення дисциплінарної комісії; характеристики лейтенанта поліції ОСОБА_1 при отримання їм посади заступника командира взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють».

30 липня 2024 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з витребуваними судом доказами (вхід. № 30619/24).

12 серпня 2024 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕС/33004/24).

14 серпня 2024 року від відповідача до суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив) (вхід. № ЕС/34220/24).

Станом на 28 жовтня 2024 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

З 02.03.2023 року позивач прийнятий на службу до Національної поліції України, а саме Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України «Лють» управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк «Цунамі») наказом № 41 о/с від 01.02.2023 року.

Лейтенант поліції ОСОБА_1 проходить службу заступником командира взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП«ОШБ «Лють».

Штормовим полком «Цунамі» прийнято наказ від 13.06.2024 року №186 «Про призначення службового розслідування», відповідно до якого зазначено, що до Штормового полку «Цунамі» надійшла доповідна записка заступника начальника відділу моніторингу УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» підполковника поліції Олександра Пашка за фактом невиконання окремими працівниками УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють», у т.ч. лейтенантом поліції ОСОБА_1 та наказано призначити службове розслідування у формі письмового провадження та утворено дисциплінарну комісію.

Матеріали службового розслідування містять службову характеристику ОСОБА_1 та його пояснення від 26.06.2024.

Членами дисциплінарної комісії складено висновок службового розслідування за фактом невиконання наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 року №172дск «Про відрядження поліцейських» окремими працівниками батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» від 27.06.2024 року (далі Висновок), який затверджений начальником управління 27.06.2024 року.

Дисциплінарною комісією встановлено, що відповідно до доповідної записки заступника начальника відділу моніторингу УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» підполковника поліції Олександра Пашка встановлено невиконання наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 року №172дск «Про відрядження поліцейських» окремими працівниками батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють», у т.ч. поліцейським ОСОБА_1 .

У Висновку зазначено, що наказом ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 року №172дск «Про відрядження поліцейських» визначено, що зазначені у ньому поліцейські 11.06.2024 року повинні бути відряджені.

Доведення змісту наказу від 10.06.2024 року №172дск «Про відрядження поліцейських» доведено 10.06.2024 року та відмова від його виконання поліцейськими, у т.ч. ОСОБА_1 , зафіксовано за допомогою аудіо- та відеозапису.

Опитаний ОСОБА_1 надав пояснення в частині доведення командиром взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють» капітаном поліції ОСОБА_17 наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 № 172дск «Про відрядження поліцейських» до визначених поліцейських батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють» та відмови від його виконання, вказавши, що 03.06.2024 року написав рапорт про звільнення з лав НПУ за власним бажанням, в якому вказав дату звільнення з 17.06.2024 року. При цьому 04.06.2024 року він здав усі отримані ним матеріальні цінності, тобто засоби індивідуального захисту, спеціальні засоби до кімнати зберігання зброї, тому фактично не міг їхати у відрядження.

Станом на день надання пояснення 26.06.2024 року, він ще не звільнений та очікує на відповідь з відділу кадрового забезпечення УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють» щодо розгляду його рапорту про звільнення.

У Висновку зазначено, що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпунктів 1, 2, 3, 5, 7, 10, 12, 14, 21 та 23 п.3 розділу ІІ посадової інструкції заступника командира взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють», що виразилось у невиконанні наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 № 172 дск «Про відрядження поліцейських», що виразилось у невиконанні наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 року №172дск «Про відрядження поліцейських».

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Обставин щодо скоєння дисциплінарного проступку в стані крайньої необхідності чи необхідної оборони не встановлено.

Причинами та умовами, що сприяли скоєнню дисциплінарного проступку, стала особиста недисциплінованість та недотримання вимог посадових інструкцій, чинного законодавства України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції.

Комісія вважає, що за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпунктів 1, 2, 3, 5, 7, 10, 12, 14, 21 та 23 п.3 розділу ІІ посадової інструкції заступника командира взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють», що виразилось у невиконанні наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 №172дск «Про відрядження поліцейських», застосувати до поліцейського взводу №3 роти №2 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани» (п. 5).

Штормовим полком «Цунамі» прийнято наказ від 28.06.2024 року №20-с «Про застосування дисциплінарного стягнення», відповідно до якого дисциплінарною комісією управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк «Цунамі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» на підставі наказу УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» від 13.06.2024 року №186 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування за фактом невиконання наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 року №172дск «Про відрядження поліцейських» окремими працівниками батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють», у т.ч. поліцейським взводу №3 роти №2 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_1 .

Проаналізувавши матеріали, зібрані під час проведення службового розслідування, встановлено, що у діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку.

На підставі висновку службового розслідування від 27.06.2024 року №4618/01/59/13-2024вн, керуючись нормами статей 4, 11, 12, 13, 19, 20, 22 та 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Переліком посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, затвердженим наказом Національної поліції України від 04.10.2018 №929, наказано: «За вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, підпунктів 1, 2, 3, 5, 7, 10, 12, 14, 21 та 23 п.3 розділу ІІ посадової інструкції заступника командира взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють», що виразилось у невиконанні наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 №172дск «Про відрядження поліцейських», застосувати до заступника командира взводу №3 роти №1 батальйону №2 полку УПОП №2 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани» (п. 5).

Вважаючи протиправним спірний наказ, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2).

За вимогами частини першої та другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі -Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком у силу статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Суд зазначає, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13 Дисциплінарного статуту).

Як обумовлено частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Разом із тим, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

У відповідності до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (частина десята статті 14 Дисциплінарного статуту).

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Вимоги до змісту висновку службового розслідування визначені пунктом 4 розділу VI Порядку №893, що узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.

У силу пункту 9 розділу VI Порядку №893 висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника. Враховуючи думку членів дисциплінарної комісії та на підставі поданих матеріалів службового розслідування уповноважений керівник може прийняти рішення про накладення на поліцейського іншого виду дисциплінарного стягнення, що відрізняється від запропонованого дисциплінарною комісією.

Пунктами 1, 3, 4 розділу VІI Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За обставинами даної справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді строгої догани слугував висновок службового розслідування, затверджений 27.06.2024 т.в.о. начальника управління - командира полку управління поліції особливого призначення №2.

За висновком службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку про те, що за порушення пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2, 4 частини 3 статті 1, частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, підпунктів 1, 2, 3, 5, 7, 10, 12, 14, 21 та 23 п.3 розділу ІІ посадової інструкції заступника командира взводу № 3 роти № 1 батальйону № 2 полку УПОП № 2 ДПОП «ОШБ «Лють», що виразилось у невиконанні наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 10.06.2024 №172дск «Про відрядження поліцейських», позивач заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани в поліції.

Факт відмови позивачем від виконання правомірного наказу №172дск від 10.06.2024 не заперечується, що розцінене як грубе порушення службової дисципліни.

Таким чином, позивач притягнений до дисциплінарної відповідальності саме за невиконання наказу керівника.

Згідно з пунктами 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Відповідно до частин першої - третьої статті 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення. Наказ, прийнятий на основі Конституції та законів України і спрямований на їх виконання, віддається (видається) керівником під час провадження ним управлінської діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданих повноважень. Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.

Виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

У свою чергу, як зазначено позивачем під час оголошення йому тексту наказу від 10.06.2024 року №172дск «Про відрядження поліцейських», так і в ході розгляду даної справи, підставою невиконання ним відповідного наказу зазначено той факт, що 03.06.2024 року він написав рапорт про звільнення з лав НПУ за власним бажанням, в якому вказав дату звільнення з 17.06.2024 року. При цьому 04.06.2024 року він здав усі отримані ним матеріальні цінності, тобто засоби індивідуального захисту, спеціальні засоби до кімнати зберігання зброї, тому фактично не міг їхати у відрядження.

Щодо подання рапорту про звільнення з поліції 03.06.2024 як підставу для не виконання наказу №172 дск, то суд враховує наступне.

Водночас, порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.11.2016 №1235 (далі -Порядок №1235), розроблений відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими.

Згідно із пунктом 2 розділу І Загальні положення Порядку № 1235 рішення з питань проходження служби в поліції оформлюються письмовими наказами по особовому складу.

Розділом ІІ Підстави для видання наказів по особовому складу Порядку № 1235 встановлено, що підставою для видання наказів по особовому складу є, зокрема, такі зміни в службовій діяльності, як звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до розділу ІІІ Порядок підготовки та видання наказів по особовому складу Порядку № 1235:

- підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу (пункт 2);

- перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 (далі - Перелік).

Суд підкреслює, що позивачем не доведено та судом не встановлено, що ОСОБА_1 взагалі звертався у встановлений спосіб із рапортом про звільнення.

Проте суд у даному випадку зауважує, що подача рапорту поліцейським про звільнення на розгляд керівництву не надає законних підстав для невиконання наказу керівника.

Так, відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 №114 (далі - Положення № 114), передбачено, що це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Відповідно до пункту 10 Положення №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Згідно з підпунктом "ж" пункту 63 Положення №116 особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою (пункт 68 Положення №114).

Положення №114 є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наразі є чинним і встановлює, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 11.08.2021 у справі № 826/7075/16, до правовідносин щодо звільнення поліцейських зі служби за власним бажанням підлягає застосуванню пункт 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, який встановлює обов`язок працівника попередити керівництво про звільнення за три місяці до звільнення.

При цьому Верховний Суд прийшов до висновку про можливість звільнення працівника поліції (за власним бажанням) у більш стислі строки, аніж через три місяці від дати попередження (подання рапорту). Однак, для цього має бути обопільна згода/намір двох сторін того, хто звертається з таким рапортом, і того/тих, хто ухвалює рішення про звільнення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що викладені в позовній заяві факти - не є підставою для невиконання наказу керівництва.

Відтак, вирішуючи питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, зважаючи на наявну характеристику позивача, відсутність раніше застосованих до нього дисциплінарних стягнень, але враховуючи факт вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією проти України у вигляді невиконання наказу керівництва, обґрунтовано та правомірно прийняв наказ про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді «суворої догани» який не є самим суворим з стягнень, так як після нього є ще чотири більш суворі стягнення.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин справи та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови від 01.04.2020 у справі №806/647/15, від 21.01.2021 у справі №826/4681/18, від 28.10.2021 у справі №520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі №160/12290/20, від 23.11.2023 у справі №420/14443/22).

За змістом частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою.

Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно, як помилково вважає позивач.

Отже, повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність порушень з боку відповідача щодо порядку застосування дисциплінарного стягнення до позивача у період дії воєнного стану.

Щодо зауважень позивача про недотримання порядку проведення службового розслідування, то суд враховує наступне.

Так у постанові по справі №825/2328/16 від 22 травня 2020 року Верховний Суд висловив наступну правову позицію, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного рішення, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Таким чином суд доходить висновку, що оскаржувана наказ не підлягає скасуванню, а позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Таким чином, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а також відмову у задоволенні позову, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління поліції особливого призначення №2 «Штурмовий полк «Цунамі» Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України «Лють» про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення під час проходження публічної служби відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Управління поліції особливого призначення №2 «Штурмовий полк «Цунамі» Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада національної поліції України «Лють» (вул. Ільфа і Петрова, буд. 20, м. Одеса, 65104, ).

Суддя С.О. Cтефанов

.