Справа № 600/1809/24-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/1809/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 оформлене листом №1391 від 21 квітня 2024 року про відмову ОСОБА_1 у звільнені з військової служби у Збройних силах України з військової частини за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком медико - соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 квітня 2024 року, на електронну адресу представника позивача надійшов лист №1391 від 21 квітня 2024 року з військової частини НОМЕР_1 про результати розгляду рапорту останнього, про звільнення його з військової служби на підставі пункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.

Зі змісту зазначеного листа вбачається про те, що відповідачем прийнято рішення про відмову у звільненні з військової частини на підставі пункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, оскільки не було встановлено відповідних підстав при розгляді документів, а рекомендовано повторно звернутись із рапортом з долученням відповідних документів.

Так, підставою для відмови стало те, що позивачем до рапорту про звільнення з військової служби не було долучено довідку структурного підрозділу з питань соціального захисту населення органу місцевого самоврядування або районної державної адміністрації, що підтверджує факт здійснення позивачем постійного догляду за особою, або рішення суду про визначення особи опікуном хворої особи, що потребує постійного догляду, відсутні підтверджуючі документи, зокрема те, що донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не може здійснювати такий догляд за батьком і з яких причин, яка згідно чинного законодавства в першу чергу зобов`язана здійснювати за ним догляд, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби та правомірність повернення рапорту на доопрацювання.

Позивач вважає, що відмова у звільненні з військової служби позивача є безпідставною, не відповідає вимогам Закону, тому підлягає скасуванню.

При цьому наголошував на тому, що рішенням суду в справі № 600/7676/23-а від 09 квітня 2024 року визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданого позивачем рапорту від 06.09.2023 про звільнення з військової частини за сімейними обставинами на підставі пункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 06.09.2023 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що звертаючись до суду представник позивача вказує, що у мотивувальній частині судового рішення по справі № 600/7676/23-а судом надано оцінку підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами.

Так, у вказаному рішенні вказано, що матеріалами справи підтверджується, що дідусь позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком ЛКК № 441 від 23.08.2023, виданим КНП "Сторожинецький центр первинної медичної допомоги".

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі пп. "г" п.2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII, оскільки його дідусь ОСОБА_2 за висновком ЛКК потребує постійного догляду, за умови відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

При цьому, відповідач звертав увагу суду на те, що Чернівецький окружний адміністративний суд в межах судової справи № 600/7676/23-а не досліджував питання того, чи відсутні інші особи, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 .

Звертав увагу суду на те, що як вбачається з довідки про склад сім`ї від 23.08.2023 № 402 разом з ОСОБА_2 (дідусь) в склад сім`ї входить ОСОБА_3 (донька) і ОСОБА_1 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ). Відтак, на думку відповідача зазначені довідка про склад сім`ї та акт обстеження матеріально - побутових умов не є достатнім підтвердженням, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебуває за межами території України, оскільки такі складені зі слів самих жителів житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідач вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 правомірно відмовлено позивачеві у звільненні з військової служби за відсутності достатніх документів, що підтверджують підстави для звільнення.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду в справі № 600/7676/23-а від 09.04.2024 року позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 06.09.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами від 06.09.2023 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, що окреслені у даному судовому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

2. Позивач звернувся з рапортом до посадових осіб відповідача, в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу із доданими документи.

3. 23 квітня 2024 року на електронну адресу представника позивача надійшов лист №1391 від 21 квітня 2024 року з військової частини НОМЕР_1 про результати розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі пункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу.

Зі змісту листа встановлено, що відповідачем прийнято рішення про відмову позивачеві у звільненні з військової частини на підставі пункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, оскільки не було встановлено відповідних підстав при розгляді документів, а рекомендовано повторно звернутись із рапортом з долученням відповідних документів.

Зокрема, зазначається про те, що підставою для відмови стало те, що ОСОБА_1 до рапорту про звільнення з військової служби не було долучено довідку структурного підрозділу з питань соціального захисту населення органу місцевого самоврядування або районної державної адміністрації, що підтверджує факт здійснення ОСОБА_1 постійного догляду за особою, або рішення суду про визначення особи опікуном хворої особи, що потребує постійного догляду, а також відсутні підтверджуючі документи, що донька ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не може здійснювати такий догляд за батьком і з яких причин, яка згідно чинного законодавства в першу чергу зобов`язана здійснювати за ним догляд, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби та правомірність повернення рапорту на доопрацювання.

4. Згідно з висновком ЛКК № 441 від 23.08.2023 року КНП "Сторожинецького центру ПМД" ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, висновок дійсний до 23.08.2024 року.

5. Також в матеріалах справи наявний висновок ЛКК № 441 від 23.08.2023 року виданий КНП "Сторожинецького центру ПМД", згідно якого ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

6. 23.08.2023 року комісією Новобросковецького Старостинського округу Сторожинецького району Чернівецької області складний акт №68 довільної форми (без встановленого зразка).

Зі змісту даного акту встановлено, що: гр. ОСОБА_2 , дійсно хворіючий, лежачий. Зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , потребує постійного стороннього догляду, лікування та реабілітації, який за ним і здійснював онук від 2018 року і по даний час.

7. Судом також досліджена довідка про склад сім`ї від 23.08.2023 року №402 видана Сторожинецькою міською радою Чернівецького району Чернівецької області, зі змісту якої встановлено, що ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_2 , заг. площа - 42 кв. м Чернівецького району Чернівецької області, склад сім`ї зареєстрованих осіб складає: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (донька, не проживає), ОСОБА_1 (онук).

8. Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Чернівецької районної військової адміністрації Чернівецької області відділ № 3 (м. Сторожинець) від 22.08.2023 року № 2356 вбачається про те, що гр. ОСОБА_1 , 1994 року народження проживає в с.Нові Бросківці, перебуває на обліку та отримує компенсацію по догляду за особою похилого віку 80 і більше років з 23.07.2018 року по даний час.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує наступне.

2. Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Частинами 1, 2, 4 - 6 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

3. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII і залежать від виду військової служби.

Підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, передбачені частиною четвертою цієї статті.

При цьому, пунктом першим визначені підстави для звільнення таких військовослужбовців під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану), а пунктом другим - під час воєнного стану.

4. Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

В свою чергу, Указом Президента України "Про загальну мобілізацію" № 69/2022 від 24.02.2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

5. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві зазначає про те, що подав рапорт і просив його звільнити з військової служби на підставі п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції на час звернення з рапортом до відповідача) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах:

2) під час воєнного стану:

г) через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): (окрім іншого) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за дідусем, позивач зазначає про те, що необхідність такого догляду підтверджена висновком № від 23.08.2023 року виданого КНП "Сторожинецького центру ПМД", який позивач долучив до рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Зі змісту зазначено висновку вбачається про те, що ОСОБА_2 рекомендовано догляд на непрофесійній основі від фізичної особи. А, також зверталась увага на висновок КНП "Сторожинецького центру ПМД" № 441 від 23.08.2023 згідно якого, ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та на акт від 23.08.2023 року №68 складеним Новобросковецьким Старостинським округом, згідно якого встановлено, що позивач за даною адресою здійснює догляд за хворіючим, лежачим ОСОБА_2 , з 2018 року по даний час.

Разом з тим, заперечуючи щодо аргументів позивача відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів про те, що відсутні інші особи, які можуть здійснювати такий догляд.

Оцінюючи спірні правовідносини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд звертає увагу на те, що не може бути підставою для звільнення позивача - висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, оскільки такий висновок не може підтверджувати необхідність здійснення постійного догляду за хворою особою, оскільки стосовно підтвердження такого факту уповноваженим органом є інша установа.

Так, відповідно до абзацу 6 постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, зокрема:

- необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Зміст наведеного правового регулювання свідчить на користь висновку, що стосовно осіб, які є старшими 18 років, відповідні обставини мають бути підтверджені медичним висновком саме медико-соціальної експертної комісії.

Позивач висновку медико-соціальної експертної комісії, якою була би підтверджена необхідність постійного догляду за дідом - не надав, що свідчить про відсутність підстав для його звільнення з військової служби та правомірність залишення рапорту останнього без реалізації.

При вирішенні даного спору, суд наголошує на тому, що нормативно-правові приписи постанови КМУ від 12.06.2013 № 413 деталізують положення Закону України № 2232-XII, з огляду на специфіку регулювання спірних правовідносин в контексті співвідношення діяльності закладів охорони здоров`я та проходження такого особливого виду служби як військова ( в т.ч. і під час військового стану). Закон встановлює загальні правові норми, якими передбачено перелік документів і органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. У свою чергу, приписи постанови КМУ розмежовують повноваження таких органів в залежності від суб`єкта, якому надається відповідний висновок. Жодних суперечностей у викладеному правовому регулюванні не існує, позаяк воно не передбачає одночасної можливості різних суб`єктів підтверджувати ідентичні обставини.

Крім того, з проведеного ретельного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, суд дійшов висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою особою (повнолітньою) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

За таких обставин, норми Закону №2232-XII та Постанови КМУ №413 не містять конфлікту щодо їх змісту, оскільки положення Постанови конкретизують суб`єкт, який видає медичний висновок у залежності від віку особи, яка потребує стороннього догляду, відтак суд відхиляє доводи позивача з приводу долучення останнім до рапорту необхідний перелік документів для звільнення зі служби.

Отже, довідка ЛКК, надана позивачем, не може бути визнана судом належним документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

Суд також звертає увагу на те, що позивачем долучено до матеріалів справи два висновки ЛКК, один із яких відповідає за формою первинної облікової документації №080-4/о, в якому рукописним текстом внесено відомості. При цьому, у вказаному висновку відсутні відомості про постійний сторонній догляд. Також, позивачем долучено висновок ЛКК №441 з відомостями про необхідність постійного стороннього догляду (довільної форми), який з огляду на законодавче регулювання вказаних правовідносин, за своєю формою не затверджений відповідним нормативним актом.

Як зазначено вище, разом із рапортом про звільнення з військової служби позивачем (окрім іншого) долучено висновок №441 за формою первинної облікової документації №080-4/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021, про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, згідно якого дідусю позивача рекомендована соціальна послуга - з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (висновок дійсний до 23.08.2024 року).

Вказаний висновок за своєю суттю є підставою для організації надання соціальної послуги з догляду за особою похилого віку, у тому числі з порушеннями функцій організму.

При цьому, пп. г п.2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" містить посилання на таку передумову звільнення від проходження військової служби, як "постійний догляд", що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.

Постійний сторонній догляд - це догляд, який надається особам з дуже тяжкою інвалідністю, спричиненою професійним захворюванням, каліцтвом або нещасним випадком, що призводить до значного обмеження життєдіяльності, які надзвичайно потребують постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду з боку третьої особи і не здатні до обслуговування себе.

Однак, соціальна послуга з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи - це комплекс заходів по догляду, без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, терміни, які визначені законодавчо як "постійний догляд" і "догляд на непрофесійній основі від фізичної особи" не є тотожними та застосовуються для різного правового регулювання.

6. Порядок видачі та заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о (далі - висновок) визначає Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 09 березня 2021 року № 407 (далі - Інструкція №407).

За вказаного нормативного регулювання, у п.4 Висновку зазначається вичерпний перелік рекомендованих комісією послуг, а саме: денного догляду, догляду вдома, паліативного догляду вдома; отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (п. 7 Інструкції №407).

Пунктом 9 Інструкції №407 передбачено, що Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

7. При цьому, механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки встановлює Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від 23 вересня 2020 року № 859.

Таким чином, законодавцем чітко врегульовано підстави і мету отримання висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та його призначення, що не кореспондує із цілями абзацу 4 пп. г, п.2, ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

8. Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 667 від 31.07.2013, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.09.2013 за № 1666/24198, затверджено форму висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу (висновок ЛКК) та Інструкцію про порядок надання висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу (Інструкція № 677).

Згідно із п. 3 Інструкції № 677 висновок ЛКК видається протягом одного робочого дня за наявності заяви особи, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та здійснює за ним постійний сторонній догляд, у довільній формі, а також медичної карти амбулаторного хворого за формою № 025/0, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 № 661/20974.

Відповідно до пунктів 4, 5 Інструкції № 677 підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I групи внаслідок психічного розладу є встановлення медико-соціальною експертною комісією І групи інвалідності внаслідок психічного розладу. Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом.

Підставою для надання висновку ЛКК закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу є постійна (упродовж не менше місяця) наявність в особи з інвалідністю одного з перелічених видів обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування - здатність до самообслуговування за допомогою інших осіб та нездатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до самостійного пересування - здатність до самостійного пересування за допомогою інших осіб та нездатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності до орієнтації - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб; обмеження здатності до спілкування - здатність до спілкування за допомогою інших осіб та нездатність до спілкування з використанням допоміжних засобів; обмеження здатності контролювати свою поведінку - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою інших осіб. Обмеження життєдіяльності повинні бути зумовлені психічним розладом.

Особам з інвалідністю I групи висновок ЛКК видається на строк встановлення їм інвалідності. Особам з інвалідністю II групи висновок ЛКК видається строком не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 6 місяців, а у разі якщо за особою з інвалідністю II групи догляд здійснюється непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), висновок ЛКК видається строком не менше ніж на 12 місяців (п. 6 Інструкції № 677).

При цьому, форму висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, затверджено Міністерством охорони здоров`я України з метою виконання статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу" та пункту 7 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 № 1192.

Таким чином, як визначення "постійний догляд", "догляд на непрофесійній основі від фізичної особи", так і призначення, мета і порядок одержання висновку про наявність порушень функцій організму у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та висновку медико-соціальної експертної комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою - є різними за своєю природою та наслідками подальшого використання і реалізації.

В даному випадку, долучений позивачем до заяви висновок, внаслідок якого дідусь позивача потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі не можливо визнати належною підставою для застосування п.г, п.2, ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" і, як результат, звільнення від проходження військової служби, оскільки він не відноситься до документів, що підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за дідусем позивача, а його призначенням є отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

9. Слід також зауважити, що висновок не містить жодного посилання на безтермінову необхідність постійного отримання сторонньої допомоги, що очевидно вказує на обмежену часову межами компетенцію лікарсько-консультативної комісії з цього питання. Так, у висновку ЛКК на який посилається позивач (станом на час прийняття рішення у цій справі вичерпав свою дію), зазначається лише про те, що ОСОБА_2 за станом здоров`я рекомендовано догляд. Очевидним є те, що такий висновок наданий лікарями на час огляду ОСОБА_2 у той час як позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби.

Наведені висновки суду також узгоджуються з правовою позицією Сьомого апеляційного адміністративного суду, яка викладена в постанові від 01.08.2023 року в справі 240/5021/23 та від 21.05.2024 року в справі № 600/1980/24-а в аналогічних правовідносинах.

10. Також, суд погоджується з аргументами відповідача, про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт відсутності інших осіб, які б могли за наявності всіх передбачених законом документів, здійснювати такий догляд. Зокрема, згідно довідки про склад сім`ї від 23.08.2023 № 402 встановлено, що разом з ОСОБА_2 (дідусь) в склад сім`ї входить ОСОБА_3 (донька) і ОСОБА_1 (військовослужбовець військової частини). Разом з тим, доказів, про те, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебуває за межами території України, та не може здійснювати такий догляд до суду не надано, також такі не подані позивачем разом з рапортом відповідачеві.

Водночас, довідка про склад сім`ї та акт обстеження матеріально - побутових умов не є достатніми доказами, які можуть підтвердити факт неможливості здійснювати догляд за батьком ОСОБА_2 його донькою ОСОБА_3 .

11. Щодо аргументів представника позивача, які стосуються посилань на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду в справі № 600/7676/23-а від 09.04.2024 року за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 суд такі відхиляє, з огляду на те, що станом на час прийняття рішення судом не давалась оцінка доказам які стосуються інших осіб, які можуть і мають здійснювати догляд за дідусем позивача. Крім цього, висновок ЛКК №441 за формо №080-4/о втратив чинність на час прийняття цього рішення. Більше того, резолютивна частина такого рішення стосувалась зобов`язання про розгляд рапорту позивача, а не зобов`язань звільнення останнього зі служби.

12. Проаналізувавши наведе вище в сукупності в контексті встановлених обставин у справі, суд дійшов висновку, що законні підстави для звільнення позивача з військової служби на підставі поданого рапорту з додатками відсутні, а дії та рішення відповідача узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не порушують прав позивача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. 90 КАС України).

13. Системний аналіз наведеного вище дає підстави дійти висновку, що дії відповідача правомірні та узгоджуються з вимогами встановленими частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов задоволенню не підлягає.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - відмовити.

2. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , код РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Суддя О.В. Боднарюк