Справа № 480/5963/24
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2024 року Справа № 480/5963/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5963/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 за періоди з 30.05.2023 по 13.06.2023 та з 14.06.2023 по 03.07.2023 із розрахунку 100000 грн на місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату йому додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 за періоди з 30.05.2023 по 13.06.2023 та з 14.06.2023 по 03.07.2023 із розрахунку 100000 грн на місяць, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обґрунтування позву зазначає, що відповідач протиправно не виплатив йому за вказаний період зазначену винагороду, позивач 07.11.2022 отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини та перебував на лікуванні.
Ухвалою від 12.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.
Відповідач подав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначає, що відповідно до вимог абз.5 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони
здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Тобто вказані норми передбачають, що виплата додаткової винагороди здійснюється військовослужбовцям, які отримали поранення і відразу поміщені на стаціонарне лікування в заклад охорони здоров`я, а не через декілька місяців звернулися за допомогою повторно.
Крім того в період з 03.07.2023 позивачем не було вжито жодних заходів щодо отримання додаткової винагороди за період лікування (30.05.2023 по 14.06.2023 та 14.06.2023 по 03.07.2023).
В даному випадку відсутні підстави для нарахування і виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн за період лікування.
Позовні вимоги, на думку представника відповідача, є безпідставними та необґрунтованими.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Судом встановлено, що 07 листопада 2022 року близько 17 годин 30 хвилин солдат ОСОБА_2 перебував на бойовому чергуванні, виконував бойові завдання на позиції ротного опорного пункту 5442 "ЗВІРОБІЙ" 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_2 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " Сухопутних військ Збройних Сил України в районі населеного пункту Білогорівка Луганської області.
З боку збройних сил Російської Федерації було здійснено обстріл позицій ротного опорного пункту 5442 "ЗВІРОБІЙ" 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону в результаті чого під час несення бойового чергування солдат ОСОБА_2 отримав травму та поранення. Травма та поранення солдата ОСОБА_3 не пов`язані з вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення та не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Солдат ОСОБА_2 на момент отримання травми та поранення перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Травма та поранення солдата ОСОБА_3 отримані під час бойових дій із забезпечення, здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних сил Російської федерації на території Донецької та Луганської області.
З 30.05.2023 по 13.06.2023 ОСОБА_1 , згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1418, перебуваючи на службі в військовій частині НОМЕР_1 , проходив лікування за наслідками травми перенесеної 07.11.2022. Діагноз: хронічний після травматичний головний біль на фоні залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ, струсу головного мозку (07.11.2022), отриманої внаслідок вибухової травми, з розсіяною органічною симптоматикою, астено-вегетативним синдромом. Посттравматичний рубець рогівки ОБ. Ангіопатія сітківки обох очей.
З 14.06.2023 по 03.07.2023 ОСОБА_1 згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, проходив лікування з діагнозом Б06.2 Стан після перенесеної мінно-вибухової травми (07.11.2022) Закритої черепно-мозкової травми. Струсу головного мозку, акубаротравми у вигляді цефалічного астеноневротичного синдромів, двобічної сенсоневральної приглухуватості.
Відповідно довідки військово-лікарської комісії від 11.07.2023 № 3975 солдата ОСОБА_1 ,1987 року народження, визнано обмежено придатним до військової служби. На підставі 75Б,41В,10В,36Б,23В,83Б графи II Розладу хвороб, графи ТДВ. Також зазначено , що поранення так, пов`язане із захистом Батьківщини. Захворювання так, пов`язане з проходженням військової служби.
Позивач вважає, що відповідачем, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168, не було прийнято накази про нарахування та виплату додаткової винагороди, позивачу не було нараховано та виплачено суми грошового забезпечення в повному обсязі, у періоди з 30.05.2023 по 13.06.2023 та з 14.06.2023 по 03.07.2023, у зв`язку із чим звернувся з позовною заявою до суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацем 4 пункту 1 Постанови № 168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
В даному ж випадку, вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 30.01.2023 № 409 та наявними в матеріалах справи виписками із медичної картки стаціонарного хворого, а також довідкою ВЛК від 11.07.2023 № 3975.
Зокрема, судом встановлено та не заперечується відповідачем, що позивач за безпосередньої участі 07.11.2022 отримав травму, поранення під час виконання обов`язків військової служби, а саме під час бойових дій забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області.
Проте у період з 30.05.2023 по 13.06.2023 та з 14.06.2023 по 03.07.2023 відповідач не виплачував позивачу додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100000 пропорційно за місяць.
Однак дані зауваження відповідача щодо того, що необхідною умовою для додаткової винагороди є безперервне стаціонарне лікування в закладах охорони здоров`я, суд не приймає, адже як було зазначено вище, Постанова № 168 не містить жодних посилань на обов`язковість беззперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні/відпустці для лікування після тяжкого поранення.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
З наведеного слід дійти висновку про те, що в період з 30.05.2023 по 13.06.2023 та з 14.06.2023 по 03.07.2023 позивач потребував продовження лікування, внаслідок отриманої травми 07.11.2022.
Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст. 245 КАС України, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 за періоди з 30.05.2023 по 13.06.2023 та з 14.06.2023 по 03.07.2023 із розрахунку 100000 грн на місяць, з урахуванням фактично виплачених сум.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд визнає про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 за періоди з 30.05.2023 по 13.06.2023 та з 14.06.2023 по 03.07.2023 із розрахунку 100000 грн на місяць.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" № 168 від 28.02.2022 за період з 30 травня 2023 року по 13 червня 2023 року та з 14 червня 2023 року по 03 липня 2023 року із розрахунку 100000 грн на місяць, з урахуванням фактично виплачених йому сум.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал