Справа № 420/26988/23
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/26988/23

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

07.02.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за січень 2023 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за січень 2023 року;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30000 грн. щомісячно, за січень 2023 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 30 000 грн. щомісячно, за січень 2023 року.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та наказами від 10.02.2023 року звільнений з військової служби в запас відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу), виключений зі списків особового складу.

За період проходження військової служби, а саме січень 2023 року, позивач не був включений до наказів командира військової частини про виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. та збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн., передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», внаслідок самовільного залишення місця несення служби.

Разом з цим, в контексті наведеного позивач акцентує увагу на тому, що підставою для виплати додаткової винагороди є наступні обставини: перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, перебування на військовій службі у статусі військовослужбовця Збройних Сил України, а також безпосередня участь в бойових діях / забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів (у випадку виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі до 100000 грн.).

Відтак, наголошуючи на тому, що підстави для позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди у період дії воєнного стану не передбачені як нормами Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України так і Постановою №168, наполягає на порушенні відповідачем гарантій і прав позивача на належне грошове забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невиконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими Дисциплінарним статутом. Разом з цим, факт не притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності не слугує підставою для звільнення від інших видів відповідальності.

Зі змісту рішень Міністра оборони України від 25.03.2022 року №248/1298, від 23.06.2022 року №912/з/29 та пунктів 1, 5 розділу XVI Порядку №260 слідує, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідного наказу командира частини, в якому зазначається конкретний перелік військовослужбовців, які набули право на дані виплати, з врахуванням дотримання останніми норм чинного законодавства та належного виконання ними покладених на них обов`язків.

З огляду на те, що позбавлення позивача у спірному періоді додаткової винагороди є наслідком вчинення ним дисциплінарного правопорушення у виді самовільного залишення місця служби, також у вказаному періоді позивач не брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність дій відповідача і відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та помилково не враховано, що положеннями Дисциплінарного Статуту і Постанови №168 не передбачено застосування до військовослужбовця такого виду дисциплінарного стягнення як позбавлення додаткової грошової винагороди. Перелік видів дисциплінарних стягнень є вичерпним і додатковому розширенню не підлягає, тому позбавлення додаткової грошової винагороди перебуває за межами правового поля.

Вказує, що не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах Окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29, оскільки цей акт не пройшов правову експертизу, не зареєстрований в Міністерстві юстиції України та не набрав чинності в установленому законом порядку.

Таким чином, оскільки позбавлення військовослужбовця додаткової винагороди відбулось у незаконний спосіб, у тому числі за відсутності факту притягнення його до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, апелянт наполягає на обґрунтованості позовних вимог та їх задоволенні у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з 15.05.2022 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно Довідки від 25.10.2023 року №4326, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 на підставі бойових розпоряджень командира військової частини, позивач у періоди з 05.07.2022 року по 12.07.2022 року, з 11.12.2022 року 31.12.2022 року та з 01.02.2023 року по 10.02.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування щодо самовільного залишення місця служби військовослужбовцем солдатом ОСОБА_2 » від 04.02.2023 року №400, за самовільне залишення місця служби та відсутність на службі без поважних причин 08.01.2023 року, порушення вимог наказів та інших керівних документів, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, вирішено не притягувати солдата ОСОБА_1 , старшого водія 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 14 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону, до дисциплінарної відповідальності у зв`язку із його звільненням в запас з 10.02.2023 року, не виплачувати премію та додаткову грошову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 та згідно із абзацом 2 пункту 14 розділу 34 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, за січень 2023 року.

Згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 09.01.2023 року за №9 та матеріалів службового розслідування, із самовільного залишення частини солдат ОСОБА_1 , старший водій 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 14 стрілецької роти 5 стрілецького батальйону повернувся 09.01.2023 року, у зв`язку із чим військовослужбовець з 09.01.2023 року був зарахований на грошове та речове забезпечення та з 10.01.2023 року на котлове забезпечення військової частини.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.02.2023 року №42 військовослужбовця, призваного по мобілізації, солдата ОСОБА_1 , стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону, звільненого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.02.2023 року №33-РС в військової служби в запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу), з 10.02.2023 року виключено зі списків особового складу військової частини та з 11.02.2023 року з усіх видів забезпечення військової частини.

В червні 2023 року представник позивача звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, в якому, серед іншого, просив повідомити про підстави і причини не нарахування та не виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 грошового забезпечення та щомісячної доплати у виді додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 за січень 2023 року.

Розглянувши звернення, Військова частина НОМЕР_1 у листі від 03.07.2023 року за №1137/фес повідомила, що у період з 01.01.2023 року по 28.02.2023 року грошове забезпечення ОСОБА_1 виплачувалось згідно рапортів командирів підрозділів та наказів командира частини, додаткова винагорода на період дії воєнного стану виплачувалась відповідно до Постанови №168.

Разом з цим, у січні 2023 року премія та додаткова грошова винагорода відповідно до Постанови №168 за січень 2023 року виплачена не була внаслідок самовільного залишення військовослужбовцем місця несення служби згідно з наказом командира військової частини.

Не погоджуючись із висновками відповідача, посилаючись на допущення відповідачем протиправної бездіяльності, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації введено на всій території України воєнний стан з 5:30 год. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Передбачено, що вказана постанова набирає чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року.

В подальшому Постанова Кабінету Міністрів України №168 зазнавала змін та на час спірних правовідносин (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1146 від 08.10.2022 року) у пункті 1 установлювала, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793 (яка застосовується з 24 лютого 2022 року) Постанову №168 доповнено пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 року №43, яка набрала чинності з 21.01.2023 року, пункт 2-1 Постанови №168 викладено в такій редакції:

«Установити, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.».

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197.

Відповідно до пункту 3 розділу І Наказу №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 року №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, Міністром оборони України прийнято Окреме доручення від 23.09.2022 року за №912/з/29, яким у пункті 2 визначено на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100000 грн. військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30000 грн. іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

У пункті 5 Окремого доручення від 23.09.2022 року за №912/з/29 передбачено виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (додаток №3 до цього доручення).

Також, пунктом 9 Окремого доручення від 23.09.2022 року за №912/з/29 визначено не включати до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. військовослужбовців, зокрема які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника) (підпункт 9.4).

Аналіз наведених правових норм показав, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Особливості нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, свідчать про те, що такий вид додаткової винагороди здійснюється за наявності відповідних обставин та на підставі наказу командира військової частини.

Умовою нарахування і виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, зокрема, у збільшеному розмірі, є безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Водночас, до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, як у розмірі 30000 гривень так і розмірі 100000 гривень, не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини та місця служби, за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби, включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

На час виникнення спірних правовідносин питання не включення до наказів виплати додаткової винагороди військовослужбовців у разі самовільного залишення військової частини та місця служби, було врегулювано лише зазначеним рішенням Міністра оборони України від 23.09.2022 року за №912/з/29, яке, виходячи з положень пункту 17 Розділу І Порядку №260, прийнято на виконання відповідних повноважень та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Виходячи з обставин цієї справи, судом першої інстанції вірно враховано, що факт самовільного залишення позивачем місця служби підтверджується виданням відповідного наказу та фактично не заперечується позивачем, а тому цілком правомірним і обґрунтованим є висновок відповідача про не включення позивача до переліку військовослужбовців, які мають право на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за спірний період січень 2023 року.

Крім того, у спірному періоді відсутні відомості про видання бойових розпоряджень і залучення позивача до участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, чим додатково підтверджується відсутність правових підстав для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, у збільшеному розмірі.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв