Справа № 480/6330/24
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 р. Справа № 480/6330/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/6330/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невстановленні, ненарахуванні та невиплаті позивачу при звільненні:

грошової компенсації за дні невикористаних щорічних основних відпусток кількістю 20 діб: 05 діб за 2022 рік, 05 діб за 2023 рік, 10 діб за 2024 рік, з урахуванням кратності відповідно до вимог пункту 3 розділу XXXI "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, у розмірі 13 972, 80 грн;

грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 20959, 20 грн за 2022 рік, у розмірі 20959,20 грн - за 2023 рік;

одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за повні 03 роки служби у розмірі 31438,80 грн (з розрахунку 10479,60 грн х 3 роки);

додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн за безпосередню участь у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 за період служби з 24.02.2022 до 18.06.2024;

індексації грошового забезпечення за період служби з 24.02.2022 до 18.06.2024.

Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу, з урахуванням раніше виплачених сум:

- грошову компенсацію за дні невикористаних щорічних основних відпусток кількістю 20 діб: 05 діб за 2022 рік, 05 діб за 2023 рік, 10 діб за 2024 рік, у розмірі 13972,80 грн (з розрахунку 698,64 грн - середньоденне грошове забезпечення);

- матеріальну допомогу на оздоровлення згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260, у розмірі 20959, 20 грн за 2022 рік, у розмірі 20959, 20 грн за 2023 рік;

- одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, згідно із частиною 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 31 438, 80 грн;

- індексацію грошового забезпечення за період служби з 24.02.2022 до 18.06.2024;

- додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 за період служби з 24.02.2022 до 18.06.2024, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням виплачених сум;

- середнє грошове забезпечення за затримку розрахунку при звільненні за період з 05.11.2023 до дня прийняття судом рішення у справі, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення 698,64 грн.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 вказана позовна заява була залишена без руху з підстав того, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав доказів невиплати відповідачем спірних компенсацій, допомоги, додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення.

Надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду доказів направлення до відповідача клопотання про надання документів та надання до суду доказів отримання військовою частиною такого клопотання або доказів щодо відмови відповідачем у задоволені його вимог.

Роз`яснено позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позовна заява буде повернута.

На виконання вказаної ухвали позивач надав заяву про усунення недоліків, в якій повідомив, що він усно звертався до відповідача з проханням надати довідки, однак йому було надало лише одну довідку, копію якої він долучив до позовної заяви. Інших документів відповідач не надав, тому він і просив суд в позовній заяві витребувати вказані документи. Крім того, позивач надав копію заяви до відповідача про надання довідок щодо фактичного перебування на військовій службі; про розмір грошового забезпечення із зазначенням його структури; про суми та складові грошового забезпечення, що виплачені при звільненні; про нараховану та виплачену додаткову винагороду згідно з п. 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи повернуто позивачу.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 року по справі № 480/6330/24 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що він надав наявні у нього докази, а інші просив суд витребувати у відповідача. Вказав, що чинне законодавство передбачає надання саме наявних доказів, які він надав.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Залишаючи без руху позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав доказів невиплати відповідачем спірних компенсації, допомоги, додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення. Також позивач не надав доказів звернення до відповідача, доказів отримання військовою частиною таких звернень щодо виплати вказаних у позовних вимогах спірних компенсації, допомоги, додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення, а також відповідей відповідача на такі звернення.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, оскільки не надав доказів невиплати відповідачем спірних компенсації, допомоги, додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення, доказів звернення до відповідача, доказів отримання військовою частиною таких звернень щодо виплати вказаних у позовних вимогах спірних компенсації, допомоги, додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення, а також відповідей відповідача на такі звернення. Також суд першої інстанції вказав, що заява позивача про надання довідок щодо фактичного перебування на військовій службі; про розмір грошового забезпечення із зазначенням його структури; про суми та складові грошового забезпечення, що виплачені при звільненні; про нараховану та виплачену додаткову винагороду згідно з п. 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, датована 25.07.2026 та направлена відповідачу 26.07.2024, тобто вже після звернення до суду з даним позовом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для застосування п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки ОСОБА_1 не надав доказів того, що на час звернення до суду з даним позовом, він звернувся до відповідача щодо виплати спірних компенсації, допомоги, додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення, які заявлені позивачем в позовних вимогах, та доказів того, що відповідачем проігноровано таке звернення, не виплачено спірні суми або надано відповідь щодо відмови у їх виплаті.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вимоги щодо даних, які повинна містити позовна заява встановлені ч.5 ст.160 КАС України. Так, в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 169 КАС України).

Колегією суддів встановлено, що підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху та підставою для її повернення позивачу слугували висновки суду про те, що ОСОБА_1 не надав доказів того, що на час звернення до суду з даним позовом він звернувся до відповідача щодо виплати спірних компенсації, допомоги, додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення, які заявлені позивачем в позовних вимогах, та доказів того, що відповідачем проігноровано таке звернення, не виплачено спірні суми або надано відповідь щодо відмови у їх виплаті.

Колегія суддів зазначає, що пунктом 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з п. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Позивач в заяві про усунення недоліків позовної заяви зазначав, що він надав до суду ті докази, які були наявні у нього, а інші докази просив витребувати суд.

Слід зазначити, що п. 5 частини 5 статті 160 КАС України не встановлює обов`язку позивача додавати до позовної заяви докази обставин, викладених у позовній заяві, а встановлює обов`язок щодо зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Крім того, п. 4 ст. 161 КАС України встановлює обов`язок надавати наявні у позивача докази.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем дотримано вимоги п. 5 ч. 5 ст. 160 КАС України та, як наслідок, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що позивачем не усунено недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Положеннями ст. 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслює значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (рішення від 25 листопада 1997 року №6-зп, від 25 грудня 1997 року N9-зп).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст. 2 КАС України).

Приписами ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Положеннями цієї статті також визначено способи судового захисту, перелік яких не є вичерпним.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, який застосовує з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Звернувшись з цим позовом, фізична особа скористалась гарантованим їй правом на вирішення спору в судовому порядку.

Однак, таким правом позивач скористатися не зміг, оскільки суд першої інстанції повернув позовну заяву із посиланням на ненадання позивачем доказів звернення до відповідача для отримання документів, не звернувши уваги на те, що Кодексом адміністративного судочинства не встановлено таких вимог до позовної заяви.

Викладене свідчить про те, що суд застосував надміру формальний підхід і не врахував вимог ст. 55 Конституції України та ст.ст.2, 5, 6 КАС України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, Європейський суд з прав людини за результатами розгляду справи Brumarescu v. Romania зазначив, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, визначені в Конвенції, порушено, повинен отримати ефективний засіб правового захисту у національному органі, незважаючи на те, що порушення вчинено особами, які діють в офіційній якості.

Суд повинен дотримуватися принципу верховенства права, одним з елементів якого є доступ до суду, який відповідно до ст. 6 КАС України застосовується адміністративними судами з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За приписами ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до передчасного висновку про неусунення недоліків позовної заяви та ухвалення необґрунтованого рішення про повернення позову, як наслідок, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 08.08.2024 по справі № 480/6330/24 - скасувати.

Адміністративну справу №480/6330/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц