Справа № 300/6379/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" жовтня 2024 р. справа № 300/6379/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також позивач , ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить суд:
визнати протиправним дії відповідача щодо відмови у здійсненні 11.04.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням заробітної плати, що містяться у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданий 06.01.2021, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 11.04.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням заробітної плати, що містяться у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданий 06.01.2021, з урахуванням виплачених сум.
Позовні вимоги мотивовані тим, що із зарахуванням, на виконання рішень суду у справах №300/991/24 та №300/968/24, періодів його роботи з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ "Управління технологічного транспорту", з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ "КапРемСервіс", з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ "Управління технологічного транспорту КаРС", з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ "Ресурс", з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ "Р-Транс", останній набув право на перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати, яку отримав у вище вказаних установах. Однак, на заяву про перерахунок пенсії з 11.04.2023 з врахуванням заробітної плати, що міститься у відомостях про стан індивідуального особового рахунку, відповідач повідомив, що зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати, за період роботи на території російської федерації, відповідно до квартальних відомостей про стан особового рахунку застрахованої особи, від д06.10.2021 рвшенням суду від 20.03.2024 у справі №300/991/24 та рішенням суду від 01.04.2024 у справі №300/968/24 покладено не було.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.08.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
12.09.2024 на адресу суду від Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов. У відзиві представник не погодився з доводами позивача. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду в межах покладених судом зобов`язань. В свою чергу, зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати, за період роботи на території російської федерації, відповідно до квартальних відомостей про стан особового рахунку застрахованої особи, від 06.10.2021, рішенням суду від 20.03.2024 у справі №300/991/24 та рішенням суду від 01.04.2024 по справі №300/968/24 покладено не було. Також з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян-держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. 23.12.2022 набрав чинності Закону України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема, з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних. Сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 №140/98-ВР. Враховуючи те, що спірні періоди позивач працював на території іноземної держави, за відсутності у відповідача даних щодо сплати страхових внесків у ці періоди, як основної умови зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу, відсутності права Пенсійного фонду на отримання інформації з індивідуального особового рахунку застрахованої особи на території іноземної держави для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу, відсутні правові підстави для зарахування до загального та пільгового стажу періодів роботи на території російської федерації. З урахуванням викладеного, в задоволенні позову просив відмовити.
Суд, розглянувши адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 11.04.2023 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 у справі №300/3610/23, яке набрало законної сили 22.04.2024, позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.05.2023 №69 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 31.05.1997 по 30.09.2003 в ТОВ "Варбеганнефть" та з 01.10.2003 по 16.12.2009 в ТОВ "Управління технологічного транспорту". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 11.04.2023 ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відтак, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №300/991/24, яке набрало законної сили 28.05.2024, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 періодів його роботи з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс», а також здійснити перерахунок пенсії з 11.04.2023, з урахуванням вказаних періодів роботи. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Надалі, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суд від 01.04.2024 у справі №300/968/24, яке набрало законної сили 30.05.2024, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітної плати (доходу) згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2023 № 01/01/12/12/02-130, виданої Структурною одиницею (філією) «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 11.04.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2023 № 01/01/12/12/02-130, виданої Структурною одиницею (філією) «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта». Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.12.2023 в частині долученої довідки від 18.10.2023 № 361. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 25.12.2023 про перерахунок пенсії з долученою копією довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 18.10.2023 № 361, виданої ПАТ «Варьеганнефть», із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі. В задоволенні решти позову відмовлено.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №300/991/24, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 11.04.2023 перераховано пенсію позивачу, з урахуванням до страхового стажу періоди його роботи з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс».

При цьому, при обчисленні пенсії позивача заробітну плату за наведені вище періоди роботи не враховано.

У зв`зяку з чим, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою ВЕБ-09001-Ф-С-24-097467 від 07.06.2024 щодо перерахунку пенсії з 11.04.2023 із врахуванням заробітної плати, що міститься у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданих 06.10.2021.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 05.07.2024 №6057-4654/М-02/8-0900/24 повідомлено, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду в межах покладених судом зобов`язань. Зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати, за період роботи на території російської федерації, відповідно до квартальних відомостей про стан особового рахунку застрахованої особи, від 06.10.2021 рішенням суду від 20.03.2024 у справі №300/991/24 та рішенням суду від 01.04.2024 по справі №300/968/24 покладено не було.

Позивач таку відмову вважає протиправною, у зв`язку із чим звернулася до суду за захистом свого порушеного права.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон України №1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000.

Згідно із п. 1 ст. 41 Закону України №1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України №1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).

Відповідно до ст. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно із ч. 3 ст. 6 Угоди обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (далі також - Угода від 15 квітня 1994 року).

Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про:

- вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. москві;

- доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Згідно з приписами абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відтак, наведені положення зазначених актів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

За приписами статті 22 Федерального закону російської федерації №167-Ф3 від 15.12.2001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації" передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російської федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 11 Федерального Закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 "Про страхові пенсії" в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації.

За приписами статтіею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

Частинами 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV визначено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, заробітна плата позивача за період роботи у росії з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ "Управління технологічного транспорту", з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ "КапРемСервіс", з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ "Управління технологічного транспорту КаРС", з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ "Ресурс", з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ "Р-Транс", який зарахований до страхового стажу за рішенням суду від 20.03.2024 у справі №300/991/24, врахована відповідачем у нульовому варіанті, зокрема, згідно з розрахунком заробіток обчислений у нульовому значенні.

Проте, судом встановлено, що з 01.01.2006 по 30.06.2021 (в тому числі з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС») ОСОБА_1 роботодавцем нараховувалась заробітна плата та здійснювалась сплата страхових внесків, що підтверджується наявними в матеріалах справи Відомостями про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи станом на 01.10.2021 від 06.10.2021 за формою СЗИ-ИЛС, затвердженою наказом Міністерства праці і соціального захисту російської федерації від 09.01.2019 №2н, які надавались позивачем до заяви про перерахунок пенсії. Такий документ підписано посиленим кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи. Дані цього документу не викликають обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи позивача на відповідному підприємстві на території російської федерації, відтак, підтверджують обставину працевлаштування та отримання заробітної плати.

До того ж, як зазначалось вище, стаж роботи ОСОБА_1 , зокрема, з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС» встановлено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №300/991/24, яке набрало законної сили. Відтак, з урахуванням ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені вищевказаним рішенням суду, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Щодо посилання відповідача у відзиві на неможливість зарахування заробітної плати, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують сплату страхових внесків, суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначалось вище, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Крім того, невідображення даних про сплату страхових внесків в інших документах (довідках) роботодавця, за наявності відомостей про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, не можуть бути підставою для неврахування даних сум при обрахунку пенсії, у зв`язку з чим такі суми заробітної плати повинні бути враховані при перерахунку для визначення розміру пенсії.

До того ж, відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, на підтвердження стажу та, відповідно, здійснених відрахувань, приймаються також дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати тощо.

Окрім цього, у контексті вказаного, слід також враховувати приписи пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (надалі - Порядок № 22-1), за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

У межах досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання (перерахунок) пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.

У даному випадку відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження розміру заробітної плати позивача, що є порушенням вищезазначених норм, а послався лише на відсутність покладеного обов`язку за вищевказаним рішенням суду.

Суд зазначає, що під час розгляду даної адміністративної справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладається тягар доказування правомірності своїх дій/рішень, не надано суду допустимих і належних доказів, які б спростовували дані, вказані у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, в тому числі в частині відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації, та доказів на підтвердження вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.

Суд вважає, що вищезазначені відомості підтверджують нарахування позивачу заробітної плати та сплату страхових внесків за період з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016, а відтак підлягають врахуванню при обчисленні розміру пенсії.

На підставі вищевикладеного, на думку суду, дії відповідача щодо відмови у здійсненні з 11.04.2023 перерахунку та виплати пенсії позивача із врахуванням заробітної плати, що міститься у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованого лица") станом на 01.10.2021 порушують конституційні права позивача на отримання належного пенсійного забезпечення, відтак є протиправними.

Суд зауважує, що безпідставними є й посилання відповідача на відсутність правових підстав для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати згідно наданої відомості за період роботи у росії через припинення з 01.01.2023 участі росії в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, з огляду на таке.

Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення Україна також вийшла з вищезазначеної Угоди. Проте, як зазначалось судом вище, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року. Отже, до цієї дати Україна, як держава-учасниця Угоди, виконує зобов`язання, взяті згідно із такою Угодою.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати в оспорюваний період, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Окрім цього, згідно із приписами пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Суд звертає увагу також на те, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Загальної декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської соціальної хартії та ст. 46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Відтак, спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Отже, на переконання суду, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення слід позовні вимоги задовольнити шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні з 11.04.2023 перерахунку та виплати пенсії із врахування заробітної плати, що міститься у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованого лица"), виданий 06.01.2021, з урахуванням виплачених сум та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 11.04.2023 перерахунок та виплату пенсії із врахуванням заробітної плати, що міститься у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованного лица"), виданий 06.01.2021, із урахуванням виплачених сум.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог позивача.

Судові витрати, які відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розподілу, відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного у правління пенсійного фонду України в Івано- Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні з 11.04.2023 перерахунок та виплату пенсії із врахуванням заробітної плати, що міститься у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованного лица"), виданий 06.01.2021, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 11.04.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням заробітної плати, що міститься у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи ("Сведения о состоянии индивидуального лицевого счета застрахованного лица"), виданий 06.01.2021, із урахуванням виплачених сум.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Главач І.А.