Справа № 580/4662/24
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4662/24 Головуючий у 1-й інстанції: Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Хомича Івана Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт/ ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач/ГУ ПФУ в Черкаській області) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 березня 2024 року № ФР49060;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Черкаській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію із збереженням її розміру 90 % від суми грошового забезпечення, визначеного на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 березня 2024 року № ФР49060 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 лютого 2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю відмови у проведенні перерахунку пенсії на підставі виданої уповноваженим органом оновленої довідки, оскільки це суперечить вимогам чинного законодавства та порушує право позивача на отримання пенсії із врахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Хомич І.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги аналогічні, заявленим у позовній заяві, містять посилання на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції та невідповідність його висновків таким обставинам. Зазначив, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії суперечать приписам чинного законодавства та судовій практиці.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. На його думку, скаржник в апеляційній скарзі не навів жодних підстав для скасування рішення суду.

Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 580/11552/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 підготовлено і надано до ГУ ПФУ в Черкаській області нову довідку від 14 березня 2024 року № ФР49060 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, яке складається з: посадового окладу (23 %) - 7 520, 00 грн; окладу за військовим званням (майор) - 2 040, 00 грн; надбавки за вислугу років (50 %) - 4 780, 00 грн; надбавки за особливості проходження служби (100 %) - 9 405, 00 грн; надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15 %) - 739, 50 грн; надбавки за кваліфікацію (7 %) - 345, 10 грн; премії (400 %) - 19 720, 00 грн; Усього - 44 549, 60 грн.

28 березня 2024 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника - адвоката Хомича І.О., звернувся із адвокатським запитом до ГУ ПФУ в Черкаській області про перерахунок пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 березня 2024 року № ФР49060 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року.

Листом від 02 квітня 2024 року № 2300-0304-8/23393 ГУ ПФУ в Черкаській області повідомило про відсутність підстав для перерахунку, оскільки після дати набрання рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2019 року у справі № 826/3858/18 законної сили, Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правового акту щодо умов, розміру та порядку проведення перерахунку пенсії, згідно з якими має відбуватися перерахунок пенсій, призначених за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, у тому числі на підставі повторно виданих органами силових міністерств та установ довідок з оновленим розміром грошового забезпечення; після дати набрання вказаним рішенням суду законної сили не приймалося рішення про підвищення грошового забезпечення.

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу у проведенні перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив та зазначив, що довідка від 14 березня 2024 року № ФР49060, видана ІНФОРМАЦІЯ_2 , містить інформацію про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01 січня 2023 року, проте у січні 2023 року Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про підвищення та проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, тому алгоритм дій, що повинен вчинити ІНФОРМАЦІЯ_2 та ГУ ПФУ в Черкаській області як передумови для проведення перерахунку пенсії позивачу у цій справі не дотримано, підстави відсутні - списки для складання довідки позивачеві третій особі не надходили, доказів змін розміру грошового забезпечення у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій за відповідною посадою працюючих матеріали справи не містять. У рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 580/11552/23 не визначено дій для ГУ ПФУ в Черкаській області, яке не було учасником у справі.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували зокрема, на військовій службі, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262).

Згідно із статтею 63 Закону № 2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

21 лютого 2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 103).

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 103 встановлено, що перерахунок пенсії, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським) здійснюється з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Постановою Кабінетом Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, (далі - постанова Кабінету Міністрів України № 704), яка відповідно до пункту 10 набрала чинності 01 березня 2018 року, збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України № 704 затверджено, зокрема: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 (в редакції, чинній на момент прийняття постанови) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Згідно з пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 внесено зміни, зокрема, до постанови Кабінету Міністрів України № 704, внаслідок яких пункт 4 викладено у новій редакції, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.»

Однак, у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103 втратив чинність.

Тобто, після 29 січня 2020 року була відновлена дія пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.

Отже, з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з постановою № 704 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ та статті 9 Закону № 2011-ХІІ.

При цьому порядок дій, які повинні вчиняти територіальні управління Пенсійного фонду України, стосовно перерахунку пенсій у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку, не змінився.

Відповідач фактично ставить під сумнів висновки щодо застосування Порядку № 45 та наявності права у пенсіонерів, що отримують пенсію за вислугу років, на перерахунок пенсії з 01 лютого 2023 року, з чим погодився суд першої інстанції. Однак Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 160/8324/19 було надано оцінку зазначеним доводам та зроблено висновок про їх необґрунтованість.

Окрім того, у справі № 553/3619/16-а Верховний Суд дійшов висновку, який викладено у постанові від 10 жовтня 2019 року, що підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган Пенсійного фонду України.

Перерахунок може бути здійснено після надходження до органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Оскільки позивач звернувся до відповідача за перерахунком пенсії на підставі довідки встановленої форми про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2023 року, яка була виготовлена та направлена уповноваженим органом, що враховується для перерахунку пенсії, то відповідач не мав жодних правових підстав для відмови позивачу у такому перерахунку.

Виходячи з позиції Верховного Суду у справах цієї категорії про наявність права у пенсіонерів на перерахунок пенсії та обов`язку у територіальних управлінь Пенсійного фонду України на його проведення, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки про розмір грошового забезпечення.

Посилання відповідача на неможливість проведення перерахунку пенсії з огляду на те, що судовими рішеннями визнано протиправними та нечинними пункти постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 є безпідставними, оскільки зазначений підзаконний нормативно-правовий акт не регулює порядок перерахунку та виплати пенсії, який визначається Порядком № 45, та не змінює алгоритм дій, який повинні вчиняти територіальні управління Пенсійного фонду України.

Частиною третьою статті 51 Закону України № 2262 передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

При цьому, такий перерахунок не суперечить приписам частини другої статті 51 Закону № 2262-ХІІ в частині строку його здійснення, оскільки, спірна довідка видана на виконання рішення суду, що передбачає здійснення перерахунку без обмеження строком.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії у розмірі 90 % сум грошового забезпечення та без обмеження максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб`єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.

Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції, крім іншого визначає те, що засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Такі правові висновки висловлені Верховним Судом у рішенні від 14 вересня 2020 року, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 2021 року, у зразковій справі № 560/2120/20, які відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягають врахуванню у цій справі.

Слід зауважити, що виплата (перерахунок) пенсії позивачу у розмірі, меншому ніж 90% сум грошового забезпечення не є спірним у правовідносинах, що досліджуються у цій справі, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідач застосував менший розмір пенсії позивача, а також наразі відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть протиправно застосовані такі обмеження у майбутньому, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром та відсоткового значення на час звернення позивача у цій справі до суду не існує, оскільки обмеження розміру пенсії відповідачем не здійснювалось та не змінювалось відсоткового значення.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, то відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Виходячи із задоволення позовних вимог в частині, сплачений судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у даній справі, пропорційно до задоволених вимог.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн відповідно до квитанції № 2882-1281-3326-6418 від 08 травня 2024 року, а апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції судовий збір у розмірі 1 860, 80 грн відповідно до квитанції № 1954-6118-3577-7900 від 15 липня 2024 року.

Оскільки позов ОСОБА_1 містив одну вимогу немайнового характеру та похідну до неї, яка хоч і частково, але підлягає задоволенню, то розмір компенсації судових витрат визначається виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16 червня 2020 року у справі № 620/1116/20.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3 072, 00 грн.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Хомича Івана Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року скасувати, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 березня 2024 року № ФР49060;.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (адреса: 18000, місто Черкаси, вулиця Смілянська, будинок 23, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виходячи із сум грошового забезпечення, визначеного на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14 березня 2024 року № ФР49060, починаючи з 01 лютого 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (адреса: 18000, місто Черкаси, вулиця Смілянська, будинок 23, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 3 072, 00 грн (три тисячі сімдесят дві гривні нуль копійок).

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.