Справа № 380/15450/23
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Карп`як О.О.

29 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/15450/23 пров. № А/857/20077/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі №380/15450/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кокей Україна» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2023р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кокей Україна» (далі по тексту ТзОВ «Кокей Україна») звернувся з позовом до Львівської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів UA 209000/2023/900319/2 від 05.05.2023р. та картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/001532 від 05.05.2023р.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2024р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даним рішеннями, апелянт Львівська митниця подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03.07.2024р. скасувати та прийняти нову постанову якою в позові відмовити.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.01.2023р. ТОВ КОКЕЙ Україна та Компанія Coqui world s.r.o. (Чехія), уклали Договір №03-23.

За умовами Договору (п. 1.1.) Продавець продає, а Покупець купує товар аксесуари для плавання (в подальшому - Продукція) в кількості за цінами та умовами відповідно до умов Договору та рахунку, який є невід`ємною частиною цього Контракту.

п.1.3. Договору визначено, що валютою контракту є Долари США та Чеські крони.

29.03.2023р. з метою виконання договірних зобов`язань Продавець сформував та направив Інвойс №. В даному інвойсі зазначено, що загальна вартість партії товару становить 31 912,76 доларів США. Умови поставки FOB (Китай, YIWU). Зокрема, Компанією Coqui world s.r.o. (Чехія) здійснено поставку ТОВ КОКЕЙ УКРАЇНА товару, в асортименті згідно Пакувального листа (копія додається), а саме взуття з пластмаси, союзка якого складається з ременців або має один чи кілька вирізаних отворів шльопанці-клоги. Країна виробництва Китай.

01.03.2021р. з метою доставки товарів на територію України, ТОВ КОКЕЙ УКРАЇНА уклав Договір №0103/21/04 транспортного експедування з ТзОВ КЛЕВЕР ТІМ, за умовами якого експедитор бере на себе зобов`язання за винагороду, за дорученням і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів Клієнта морським і наземним транспортом, а також, надати інші послуги, необхідні для доставки вантажів Клієнта та узгоджені в Заявках до цього договору. Додатково до надання транспортно-експедиційних послуг ТОВ КЛЕВЕР ТІМ залучався Перевізник фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , на підставі Договору №04102022/22/001 перевезень вантажів (транспортно-експедиційне обслуговування) від 04.10.2022р.

Перевезення Товарів ТОВ КОКЕЙ Україна підтверджується Коносаментом (Ocean Bill of lading) WMSS23030049 від 17.03.2023p., та автотранспортною накладною CMP № LGI05323I23 від 24.04.2023р.

За результатами наданих послуг транспортного експедування, для цілей митного оформлення вантажів, експедитором ТОВ КЛЕВЕР ТІМ надано ТОВ КОКЕЙ УКРАЇНА Довідку про вартість транспортування вих.№888216/23 від 24.04.2023р., згідно якої загальна вартість транспортування до митного кордону України складає 152 474,05 грн.

01.05.2023р. ТОВ КОКЕЙ УКРАЇНА подав до Митного посту Городок Львівської митниці Державної митної служби України, відділ митного оформлення № 1, електронну митну декларацію № 23UA99U2 з метою митного оформлення товару, а саме: взуття з платсмаси, союзка якого складаєтсья з ременців або має один чи кілька вирізаних отворів шльопанці-клоги:

- COQUI 8701 MID. GREY/FUCHSIA EOVE + AMULET -400 пap;

- COQUI 8701 WHITE/DK. PINK PRINCESS + AMULET -ЗООпар;

- COQUI 8701 STONE/NAVY GAME + AMULET ЗОО пар;

- COQUI 8701 CANDY BLUE/BABY PINK GIRL PWR + AMULET ЗОО пар;

- COQUI 8114 WHITE GIRL PWR + AMULET ЗОО пар;

- COQUI 8115 NAVY GAME + AMULET ЗОО пар;

- COQUI 7081 ANTRACIT -480 пap;

- COQUI 6423 NAVY/WHITE; 288 пap.

- COQUI 8101 LT. FUCHSIA + AMULET; lOO пap.

- COQUI 8101 SEA BLUE + AMULET; 200 пap.

- COQUI 8302 IVORY ECO -240 пap.

- COQUI 6423 CITRUS/MID. GREY PRBLM+ AMULET; 120 пap.

- COQUI 7082 PASTEL LT. MINT -450 пap.

- COQUI 7082 PASTEL LT. LILA; 900 пap.

- COQUI 7082 ORCHID -450 пap.

- COQUI 7082 LT. BEIGE -1095 пap.

- COQUI 7082 CANDY PINK -450 пap.

- COQUI 8302 PASTEL LT. MINT ЗОО пар.

- COQUI 8302 POWDER PINK 240 пap.

- COQUI 8302 TAUPE ECO -420 пap.

- COQUI 7081 NAVY -720 пap.

- COQUI 7081 BLACK 540 пap.

- COQUI 7041 BLACK -1440 пap.

- COQUI 8301 TAUPE ECO 720 пap.

- COQUI 8301 ARMY GREEN -240 пap.

- COQUI 7082 BLACK ЗбО пар.

- COQUI 6352 BLACK/ ANTRACIT BLACK ЗОО пар.

- COQUI 6352 WHITE/ KHAKI GREY lOOO пap.

- COQUI 6413 MUSTARD ЗОО пар.

- COQUI 6413 ARMY GREEN ЗОО пар.

- COQUI 6351 NAVY/NAVY 400 пap.

- COQUI 6403 MUSTARD - 400 пap.

- COQUI 8701 LT. BLUE/ LT. ORANGE DINO + AMULET -280 пap.

- COQUI 8701 ROYAL/ LIME DINO + AMULET ЗОО пар.

- COQUI 6413 GOLDEN BEIGE MODERN EXOTIC -520 пap.

- COQUI 6352 NAVY/NAVY -500 пap.

- COQUI 8861 CITRUS/MID. GREY lOO пap.

- COQUI 8861 LT. MINT/TURQUOISE lOO пap.

- COQUI 8861 MOSS GREEN/AMBER YELLOW lOO пap.

Враховуючи ціну поставленого товару за Інвойсом № від 29.03.2023р. та вартості транспортування до державного кордону України, заявлена митна вартість товару становить 1 319 479,01 грн. До заявленої вартості товару нараховані митні платежі, а саме: митний тариф (10%) у розмірі 131 947.90 грн. податок на додану вартість (20%) у розмірі 290 285,38 грн.

З метою підтвердження заявленої митної вартості товару декларант подав до митного органу наступні документи, а саме: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 29.03.2023р.; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № від 29.03.2023р.; Коносамент (Bill of lading) WMSS23030049 від 17.03.2023р.; Автотранспортна накладна CMP (Road consignment note) LGI05323I23 від 24.04.2023р.; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) ССРІТ061 23С3500В23 від 21.03.2023р.; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №888216/23 від 24.04.2023р.; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 20.03.2023р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 20.03.2023р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу. стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 03-23 від 10.01.2023р.; Договір про надання послуг митного брокера №2 від 15.03.2019р.; Договір (контракт) про перевезення 0103/21 /04 від 01.03.2023р.; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом єдиного вікна з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) 9856985 від 29.04.2023р.; Копію митної декларації країни відправлення 00096663 від 08.03.2023р.

Посадовими особами митного органу проведено митний огляд товарів, та складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. Так, відповідно до Акту про проведення митного нагляду проведено повний митний огляд товару з розкриттям 100% пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товару і транспортного засобу даним, зазначеним у ЕМД на підставі результатів АСАУР. За результатами повного митного огляду товарів встановлено відповідність кількості вантажних місць заявленим, забезпечено ідентифікацію товару та транспортного засобу, та відповідність кількості та маркування товару. В ході зважування фактичної ваги встановлено сума брутто 5062,8/ сума нетто 4310,86.

За результатами розгляду митної декларації та поданих документів 05.05.2023р. Львівська митниця прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2023/900319/2 від 05.05.2023р. та сформувала Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2023/001532 від 05.05.2023р.

Із змісту оскаржуваного рішення видно, що:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2, ч.3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: до митного оформлення декларант надав інвойс № від 25.03.2023р. у якому зазначий терміни оплати, а саме: 30% передоплата та 70%> перед відправкою оригіналів документів. Однак, декларант не надав банківських платіжних документів, які підтверджують сплату по вищезазначеному інвойсу:

у гр. 16 та гр.23 CMR № LGI05323123 від 24.04.2023р. наявні штампи перевізника PE KLyuko Н. V.. Однак, довідка про вартість транспортування № 888216/23 від 24.04.2024р. та рахунок № РФ-16790 від 24.04.2023 р. складені ТОВ Клевер Тім. Документи, що визначають договірні відносини з PE KLyuko Н. V. відсутні. У вищезазначеному рахунку кінцевим пунктом маршруту зазначено м. Хмельницький, а у гр.З вищезазначеної CMR місцем розвантаження вказано - Україна, хоча відповідно до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів чітко визначено, що у вантажній накладній має міститися інформація про "місце і дату прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки а саме географічний пункт, а не країну. Інші документи що підтверджують витрати на транспортування декларант до митного оформлення не подав.

Одночасно, митний орган в оскаржуваному рішенні зазначив, що неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (cт.59 МК України) та методу 26 (cт.60 МК України) з причини відсутності в митному органі та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (cт.62 МК України) та методу 2г (cт. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митному органі. Застосовано метод 2Ґ (cт.64 МК України).

Джерелом інформації для коригування митної вартості є МД № UA100300/2023/605603 від 24.04.2023р., рівень митної вартості складає 15,31 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

З метою виконання зазначеної вимоги митного органу з врахування ТОВ КОКЕЙ УКРАЇНА надав новий пакет документів, а саме: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 29.03.2023р.; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) від 29.03.2023р.; Коносамент (Bill of lading) WMSS23030049 від 17.03.2023р.; Автотранспортну накладну (Road consignment note) LGI05323123 від 24.04.2023р.: Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) ССРІТ061 23С3500В23 від 21.03.2023р.; Митну декларацію, за якою відмовлено у випуску товарів 23UA99U2.00 від 01.05.2023р.; Рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2023/900319/2 від 05.05.2023р.; Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) 3UA99U2 від 03.05.2023р.; Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA209170/2023/001532 від 05.05.2023р.; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 888216/23 від 24.04.2023р.; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 20.03.2023р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 20.03.2023р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів 03-23 від 10.01.2023р.; Договір про надання послуг митного брокера №2 від 15.03.2019р.; Договір (контракт) про перевезення 0103/21/04 від 01.03.2023р.; Договір (контракт) про перевезення 04102022/001 від 04.10.2022р.; Інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом єдиного вікна з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) 9856985 від 29.04.2023р.; Копія митної декларації країни відправлення 00096663 від 08.03.2023р.; Митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів 23UA81U3 від 08.05.2023.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.49 МК України видно, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

ч.2 ст.51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Із змісту ст.52 МК України видно, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.4,ч.5 ст.58 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

ч.3 ст.53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Тобто, митний орган має повноваження вимагати додаткові документи у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім того, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду в постанові від 19.02.2019р. у справі № 805/2713/16-а.

Відповідно до ч.1-4 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

ч.1,ч.2 ст.53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.5,ч.6 ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч.1-3 ст.54 цього Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що обов`язок митного органу зазначати конкретні обставини, які викликали певні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Також, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду яка викладена у постанові від 05.03.2019р. у справі №815/5791/17 основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Поряд з цим, відповідно до норм ст.ст.51-58 МК України самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Стосовно доводів апелянта щодо неподання документів, які свідчать про банківських платіжних документів, які підтверджують сплату по інвойсу № від 25.03.2023 р. колегія суддів звертає увагу на таке.

п.3.1 Контракту від 10.01.2023р. № 03-23 передбачено, що Оплата Продукції здійснюється наступним чином:

-100% від загальної суми поточного рахунку сплачує Покупець на умовах попередньої оплати за Товар до поставки.

- 100% від загальної суми поточного рахунку сплачує Покупець на умовах післяоплати за Товар після поставки впродовж 30 днів.

Оплата здійснюється шляхом перерахування коштів на р/р Продавця.

3.2 Всі платежі за цим Договором здійснюється в доларах США.

3.3 Всі комісії банків Покупця, в тому числі банка кореспондента, сплачує Покупець, в тому числі банка кореспондента, сплачує Покупець, комісії банку Продавця, оплачує Продавця.

Умовами Інвойсу № від 29.03.2023р. визначено умови оплати 30% передоплата та 70% перед відправкою оригіналів документів.

Отже, умови поставки товару та строки оплати за нього узгоджені сторонами.

Колегія суддів звертає увагу, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Така ж позиція висловлена і у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17.

Крім того, несвоєчасність оплати партії товару не вказує на розбіжність даних, які містяться у наданих для митного оформлення документах, а лише може вказувати на порушення умов господарського договору, яке може бути пов`язане з об`єктивними причинами, які виникають в процесі здійснення зовнішньо-економічної операції.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2018р. у справі №815/4132/17.

Тому, доводи апелянта є помилковими, оскільки умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 12.03.2019р. у справі №803/3649/15, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Стосовно доводів апелянта щодо невідповідності перевізника у товаротранспортних документах, колегія суддів звертає увагу на таке.

У оскарженому рішенні про коригування митної вартості зазначено, як підставу для проведення коригування - у гр.16, гр.23 - CMR № LGI05323I23 від 24.04.2023р. наявні штампи перевізника - PE KLyuko H.V.. Однак, довідка про вартість транспортування № 888216/23 від 24.04.2024 р. та рахунок № РФ-16790 від 24.04.2023 р. складені ТОВ Клевер Тім. Документи, що визначають договірні відносини з PE Klyuko H.V. відсутні.

Слід зазначити, що у вищезазначеному рахунку кінцевим пунктом маршруту зазначено м. Хмельницький, а у гр.3 вищезазначеної CMR місцем розвантаження вказано Україна. Хоча, згідно Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів чітко видно, що у вантажній накладній має міститися інформація про "місце і дату прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки а саме географічний пункт, а не країну. Інші документи що підтверджують витрати на транспортування декларант до митного оформлення не надав.

З метою доставки товарів на територію України ТОВ КОКЕЙ УКРАЇНА укладено Договір №0103/21/04 транспортного експедування від 01.03.2021р. з ТзОВ КЛЕВЕР ТІМ, за умовами якого експедитор бере на себе зобов`язання за винагороду, за дорученням і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів Клієнта морським і наземним транспортом, а також, надати інші послуги, необхідні для доставки вантажів Клієнта та узгоджені в Заявках до цього договору.

п.2.1.1. даного Договору визначено, що Експедитор має право укладати від свого імені та/або імені Клієнта договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніми/агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим договором. Згідно п.2.1.2. Договору Експедитор має право представляти інтереси Клієнта у взаємовідносинах з перевізниками, портами та іншими організаціями та залучати до виконання своїх обов`язків за Договором інші організації і треті особи.

Із змісту умов вказаного Договору № 0103/21/04 видно, що Експедитором ТОВ КЛЕВЕР ТІМ залучено до надання послуг перевезення Перевізника ФОП ОСОБА_1 , на підставі Договору № 04102022/22/001 перевезень вантажів (транспортно-експедиційне обслуговування) від 04.10.2022р., у зв`язку з чим перевізником у автотранспортній накладній CMP № LGI05323123 від 24.04.202 р. зазначено саме фактичного перевізника, а не компанію Експедитора.

Перевезення Товарів ТОВ КОКЕЙ Україна з пункту відвантаження до пункту розвантаження підтверджується Коносаментом (Ocean Bill of lading) WMSS23030049 від 17.03.202 p. та автотранспортною накладною CMP № LGI05323I23 від 24.04.2023р.

За результатами наданих послуг транспортного експедування експедитором ТОВ КЛЕВЕР ТІМ, для цілей митного оформлення вантажів, надано Товариству Довідку про загальну вартість транспортування товару вих.№888216/23 від 24.04.2023р., згідно якої загальна вартість транспортування до митного кордону України складає 152 474.05 грн.

Зазначені документи позивач надав митному органу.

Стосовно доводів апелянта про те, що у рахунку кінцевим пунктом маршруту зазначено м. Хмельницький, а у гр.3 вищезазначеної CMR місцем розвантаження вказано - Україна, хоча відповідно до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів чітко визначено, що у вантажній накладній має міститися інформація про "місце і дату прийняття вантажу до перевезення і передбачене місце його доставки а саме географічний пункт, а не країну колегія суддів зазначає наступне.

ст.9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 р. до якої України приєдналася 01.08.2006р. встановлено, що вантажна накладна (CMR) є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Отже, товаротранспортний документ (CMR) підтверджує факт навантаження товару, прийняття товару перевізником для перевезення та його безпосереднє перевезення, та не може виступати як доказ для визначення митної вартості товарів.

Однак, зважаючи на підтвердження позивачем вартості перевезення поданими до митного оформлення документами, вказані доводи апелянта жодним чином не впливають на митну вартість товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта, що декларант до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу надав зазначені у графі 44 митної декларації документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість таку обчислити: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 29.03.2023р.; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № від 29.03.2023р.; Коносамент (Bill of lading) WMSS23030049 від 17.03.2023р.; Автотранспортну накладну CMP (Road consignment note) LGI05323I23 від 24.04.2023р.; Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) ССРІТ061 23С3500В23 від 21.03.2023р.; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №888216/23 від 24.04.2023р.; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 20.03.2023р.; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 20.03.2023р.; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу. № 03-23 від 10.01.2023р.; Договір про надання послуг митного брокера №2 від 15.03.2019р.; Договір (контракт) про перевезення 0103/21 /04 від 01.03.2023р.; Інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом єдиного вікна з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) 9856985 від 29.04.2023р.; Копію митної декларації країни відправлення 00096663 від 08.03.2023р.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу митного органу на те, що суб`єкт владних повноважень не довів, що подані декларантом у відповідності до ч.2 ст.53 МК документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товарів, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за придбаний товар, а також те, що документи для підтвердження числових значень складових митної вартості надано не в повному обсязі та містять розбіжності та мають невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів.

Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно якої у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, крім обов`язкових відомостей визначених ч.2 ст.55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка прийнята до увагу митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відшкодована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

З урахуванням наведеного висновки митного органу у оспорюваному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому, суб`єкт владних повноважень не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Наведене дає підстави для висновків, що сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митного органу, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування митним органам митної вартості товару.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. у справі №815/228/17 дійшов висновків, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Крім того, колегія суддів зазначає, що будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.

Разом з тим, слід зазначити, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

ч.7 ст.54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019р. у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019р. у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019р. у справі № 820/6315/15 колегія суддів зазначає, що вимоги ч.3-ч.4 ст.53 та ч.2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Митний орган не навів жодних обставин та не надав доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування додаткових документів, зокрема, що позивач в митних деклараціях зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларацій недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, тобто відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Надаючи оцінку доводам апелянта, покладеним в основу прийняття оспорюваних рішень про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновків, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, митний орган не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару задекларованого позивачем, враховуючи таке.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Разом з тим, обов`язок органу доходів і зборів обґрунтовувати причини та порядок здійснення коригування митної вартості встановлюється Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. № 598.

Так, відповідно до п.2.1 вказаних Правил № 598, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосування резервного методі (ст.64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувались митним органом при її визначенні. Покликання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначені митної вартості відповідно до положень ст.59, ст.60, ст.64 кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційний умов тощо.

Тобто, рішення про коригування митної вартості не може ґрунтуватись на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару.

Проте, з огляду на те, що позивач надав вичерпні документи на підтвердження митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що у митного органу були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення всіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.

Усі документи, надані до митного оформлення позивачем не містять розбіжностей та визначають єдину ціну товару.

Колегія суддів погоджується також з висновками суду першої інстанції, що декларант надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для визначення митної вартості товару за основним (першим) методом, а вимагання додаткових документів, які відсутні у декларанта є неправомірним.

Апеляційний суд наголошує, що Львівська митниця як суб`єкт владних повноважень не довів суду, що надані позивачем документи містять істотні розбіжності, в них наявні ознаки підробки, або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Наявність інформації про те, що ідентичні або подібні товари оформлено у митному відношенні іншими особами за вищою митною вартістю не може бути єдиною та достатньою підставою для витребування додаткових документів та відмови у прийнятті заявленої позивачем митної вартості товару за ціною контракту.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019р. у справі №826/2313/16, від 13.06.2019р. у справі №820/6315/15, суд зазначив, що вимоги ч.3, ч.4 ст.53 та ч.2 ст.58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Львівської митниці діяв не у спосіб що визначені законами та Конституцією України. Відповідач в порушення вимог ст.77 КАС України не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару за основним методом. Зазначене, в свою чергу, дає підстави вважати, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови є протиправними, які слід скасувати.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постановах від 27.06.2019р. у справі № 803/667/17, від 02.04.2019р. у справі № 809/784/19, від 06.03.2019р. у справі № 809/278/17, від 20.02.2018 р. у справі № 809/1884/1. від 09.10.2018 у справі № 826/24835/15, від 24.01.2019р. у справі № 820/636/17, від 21.01.2020р. у справі № 812/2336/14, від 13.02.2020р. у справі № 810/1175/16, від 26.01.2021р. у справі № 826/13892/16).

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у справі № 380/15450/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель