Справа № 280/7469/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 жовтня 2024 року Справа № 280/7469/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача №52 від 23.02.2024 щодо перерахунку позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу з врахуванням: пільгового стажу роботи за Списком №1 16 років 8 місяців 17 днів, підтвердженого трудовою книжкою та довідкою підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» від 09.02.2024 №14/9; норми статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» щодо визначення пенсії в розмірі, не меншому ніж 80% від середньої заробітної плати шахтаря на день призначення пенсії без обмеження її розміру, починаючи з дня виникнення права на пенсію, а саме з 29.07.2023 з зарахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач досягнувши 50 річного віку звернувся 17.08.2023 до ГУ ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Вказує, що досяг пенсійного віку та мав стаж роботи за Списком №1 16 років 8 місяців 17 днів, що підтверджується записами в його трудовій книжці та довідкою ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» від 09.02.2024 №14/9. Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 23.02.2024 №52 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу, оскільки на час подання заяви, як відзначив відповідач в цьому рішенні визнав пільговий стаж позивача тільки 08 років 10 місяців 22 дні. До пільгового стажу не було зараховано періоди роботи з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011, оскільки в наказах про атестацію робочих місць від 20.12.1996 №559, від 03.12.2001 №772а та від 01.12.2006 №954-а відсутні посади, на яких працював заявник. Тобто не було зараховано 08 років 10 місяців 28 днів. Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з позовною заявою до Запорізького окружного адміністративного суду. Рішенням суду від 18.04.2024 повністю задовольнив позовні вимоги та зобов`язав відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача спірні періоди проходження військової служби з 14.11.1991 по 09.12.1993, та роботи з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011. Позивач вказує, що це не означає, що інший пільговий стаж, вказаний в довідці та трудовій книжці та визнаний ГУ ПФУ у Львівській області (з 11.05.1194 по 01.01.1999 та з 03.12.2001 по 02.12.2006) не повинен враховуватись. Позивач зазначає, що оскільки інші періоди його роботи не ставились відповідачем під сумнів, то він мав законне очікування, що пенсія буде нараховуватись виходячи з того, що стаж роботи за Списком №1 16 років. 8 місяців 17 днів. Пенсія позивачу була призначена, але з розрахунком її розміру позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що позивач звернувся із заявою встановленого зразка від 15.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та пакетом документів. ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення від 23.02.2024 №52 про відмову у призначенні пенсії. Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 23.02.2024, страховий стаж позивача становив 36 років 10 місяців 21 день, пільговий стаж позивача за Списком №1 становив 08 років 10 місяців 22 дні. За результатами розгляду документів до страхового стажу позивача не зараховано період проходження військової служби з 14.11.1991 по 09.12.1993. До пільгового стажу не зараховано період з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2024 справі №280/2269/24 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області прийнято рішення від 23.02.2024 №52. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до загального страхового стажу період проходження військової служби з 14.11.1991 по 13.12.1993, до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 29.07.2023. На виконання рішення суду по справі №280/2269/24 ГУ ПФУ у Львівській області рішенням від 20.05.2024 №52, зараховано позивачу до загального страхового стажу період проходження військової служби з 14.11.1991 по 13.12.1993, до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011 та призначено пенсію за Списком №1 з 29.07.2023. Страховий стаж позивача обчислений по 30.06.2023, становить 30 років 05 місяців 22 дні, з них 11 років 08 місяців 21 день пільговий стаж за Списком №1. Оскільки рішенням суду по справі №280/2269/24 зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати позивачу до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011, то вище зазначений період зараховано до пільгового стажу за Списком №1, однак не зараховано до стажу, що дає право на обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Згідно розрахунку стажу, період роботи позивача з 03.12.2001 по 02.12.2006 зараховано до загального стажу, однак не зараховано до пільгового стажу за Списком №1, оскільки у довідці від 09.02.2024 №14/97 відсутнє посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами раці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових мовах, що були чинні на період роботи позивача. Крім того зазначено, що відповідно до частини 3 статті 27 Закону №1058 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що на виконання рішення суду ГУ ПФУ у Львівській області позивачу з 29.07.2023 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058, зарахувавши до загального страхового стажу строк служби у Збройних силах в період з 14.11.1991 по 13.12.1993 та до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011. Враховуючи вищезазначене прийнято рішення про відмову позивачу в проведенні перерахунку пенсії, згідно поданої 07.09.2023 заяви, у зв`язку з непідтвердженням первинними документами нарахування заробітної плати відповідно статті 40 Закону №1058-IV. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.04.2024 по справі №280/2269/24, яке набуло законної сили 20.05.2024, ГУ ПФУ у Львівській області зобов`язано: зарахувати до загального страхового стажу строк служби у Збройних силах України в період з 14 листопада 1991 року по 13 грудня 1993 року; до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.07.2023. Надалі ГУ ПФУ у Львівській області електронну пенсійну справу позивача було скеровано до ГУ ПФУ в Запорізькій області для забезпечення перевірки правильності виконання судового рішення та виплати пенсії. Щодо зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №1 16 років 8 місяців 17 днів, підтвердженого трудовою книжкою та довідкою підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» від 09.02.2024 №14/9; норми статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» щодо визначення пенсії в розмірі, не меншому ніж 80% від середньої заробітної плати шахтаря на день призначення пенсії без обмеження її розміру, починаючи з дня виникнення права на пенсію, а саме з 29.07.2023 з зарахуванням раніше виплачених сум, зазначено, що рішенням суду по справі № 280/2269/24 не розглядалось питання зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу на підземних роботах та обчислення розміру пенсії за нормами статті 8 Закону України від 02.09.2008 №345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» і не покладено зобов`язань на органи Пенсійного фонду України з цього питання. Вказує, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону №345-VI) така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону № 345-VI та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. Крім того, застосування статті 8 Закону №345-VI здійснюється автоматично пенсійним органом при наявності правових підстав, не потребуючи додаткової заяви пенсіонера. Страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, а страховий стаж, набутий після 01.01.2004, підтверджується довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Лише у разі визначення, що роботи, які виконувалися позивачем відносяться до робіт та професії затверджених Постановою кабінету Міністрів від 31.03.1994 № 202, на позивача розповсюджується дія Закону №345 та, за певних умов, можливе застосування положень ст. 8 Закону № 345 при обчисленні його розміру пенсії. Необхідними умовами для виникнення права на перерахунок пенсії відповідності до вимог ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» є наявність у позивача стажу роботи на підземних роботах не менш як 15 років що містяться у Списку №1. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив та відповіді на пояснення третьої особи, позивач зазначив, що в оскаржуваному рішенні відповідача від 23.02.2024 зазначалось, що пільговий стаж роботи позивача становить 08 років 10 місяців 22 дні. До пільгового стажу не були зараховані періоди з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011. Саме стосовно необхідності зарахування цих періодів до пільгового стажу і було ухвалено рішення суду. А тепер знову виникає питання про не зарахування до пільгового стажу періоду з 03.12.2001 по 02.12.2006 на тій підставі, що у довідці від 09.02.2024 №14/97 відсутнє посилання на Список №1, що був чинним в період роботи позивача. Довідкою про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії від 09.02.2024 №14/9, підтверджуються періоди роботи в таких умовах з 11.05.1994 по 31.10.2011 16 років 8 місяців 17 днів. Отже періоди роботи протягом 8 років 10 місяців 22 дні визнавались відповідачем в рішенні від 23.02.2024, тому не піддавались сумніву, і відповідно в позовній заяві не зазначались. Стосовно визначеного відповідачем періоду, як неврахованого, спору не було, але вже при призначенні пенсії відповідач забув, що сам визначив, які періоди зараховуються, а які не зараховуються до пільгового стажу, що і призвело до неправильного нарахування розміру пенсії, і, як наслідок, до порушення нової судової справи. Також зазначає, що до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. Посилання відповідача на те, що потрібно звернутись до постанови КМУ №202 від 31.03.1994 є безпідставною. Відповідач не пояснив чому пільговий стаж позивача за Списком №1 зараховується до пільгового стажу для призначення пенсії, але той же пільговий стаж за Списком №1 для визначення розміру пенсії не зараховується. Крім того зазначає, що аналіз законодавства дає змогу дійти висновку, що пенсії шахтарів не підлягають обмеженню десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Просить задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що 15.02.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 23.02.2024 №52, прийнятому за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із недостатністю пільгового стажу по Списку №1. Так, відповідач у рішенні дійшов висновку про наявність у позивача лише 08 років 10 місяців 22 дні пільгового стажу по Списку №1, з 10 мінімально необхідних.

У зазначеному рішенні відповідачем також зазначено про те, що за доданими документами не зараховано:

до страхового стажу період проходження військової служби з 14.11.1991 по 09.12.1993 згідно військового квитка НОМЕР_1 від 13.11.1991, оскільки відсутня дата наказу про звільнення в запас;

до пільгового стажу не зараховано періоди з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011, згідно довідки №14/97 від 09.02.2024, оскільки в наказах про атестацію робочих місць від 20.12.1996 №559, від 03.12.2001 №772а та від 01.12.2006 №954-а відсутні посади, на яких працював заявник, також у довідці №14/97 від 09.02.2024.

Позивач не погодившись зі спірним рішенням про відмову в призначенні пенсії, звернувся з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року по справі №280/2269/24, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу строк служби у Збройних силах України в період з 14 листопада 1991 року по 13 грудня 1993 року; до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 01.01.1999 року по 02.12.2001 року, з 03.12.2006 року по 31.10.2011 року, та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 29.07.2023.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року по справі №280/2269/24, яке набрало законної сили, ГУ ПФУ у Львівській області рішенням від 20.05.2024 №52, зараховано позивачу до загального страхового стажу період проходження військової служби з 14.11.1991 по 13.12.1993, до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011 та призначено пенсію за Списком №1 з 29.07.2023.

Проте, відповідно до розрахунку стажу, ГУ ПФУ у Львівській області зараховано період роботи позивача з 03.12.2001 по 02.12.2006 до загального стажу, однак не зараховано до пільгового стажу за Списком №1, оскільки у довідці від 09.02.2024 №14/97 відсутнє посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинні на період роботи позивача.

Крім того, період роботи з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011 не зараховано до стажу, що дає право на обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», оскільки у справі №280/2269/24 не розглядалося питання зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу на підземних роботах і обчислення розміру пенсії за нормами статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та не покладено зобов`язань на ГУ ПФУ у Львівській області з даного питання.

Позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача та з вимогами про зобов`язання здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії з врахуванням: пільгового стажу роботи за Списком №1 16 років 8 місяців 17 днів, підтвердженого трудовою книжкою та довідкою підприємства з іноземними інвестиціями у формі ПрАТ «Запорізький залізорудний комбінат» від 09.02.2024 №14/9; норми статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» щодо визначення пенсії в розмірі, не меншому ніж 80% від середньої заробітної плати шахтаря на день призначення пенсії без обмеження її розміру, починаючи з дня виникнення права на пенсію, а саме з 29.07.2023, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

В ході судового розгляду установлено, що спочатку рішенням ГУ відповідача від 23.02.2024 №52, не зараховано: до страхового стажу період проходження військової служби з 14.11.1991 по 09.12.1993; до пільгового стажу періоди з 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011. Визнано наявність у позивача пільгового стажу по Списку №1 - 08 років 10 місяців 22 дні.

В подальшому на виконання рішення суду по справі №280/2269/24, відповідач рішенням від 20.05.2024 №52 зарахував позивачу до загального страхового стажу період проходження військової служби з 14.11.1991 по 13.12.1993, до спеціального стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи 01.01.1999 по 02.12.2001, з 03.12.2006 по 31.10.2011 та призначив пенсію за Списком №1 з 29.07.2023.

Проте, відповідно до розрахунку стажу, ГУ ПФУ у Львівській області зараховано період роботи позивача з 03.12.2001 по 02.12.2006 до загального стажу, однак не зараховано до пільгового стажу за Списком №1, оскільки у довідці від 09.02.2024 №14/97 відсутнє посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинні на період роботи позивача.

Визначаючись із тим, чи такі дії пенсійного органу є обґрунтованими, суд враховує наступне.

За приписами п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні пенсії за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.

Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 18.08.1995, у спірні періоди позивач працював на таких посадах: з 01.12.1999 призначений майстром гірничим підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землю (наказ №332-к від 02.12.1999); з 17.01.2022 призначений заступником начальника підземної дільниці шахти «Прохідницька» (наказ №23-к від 16.01.2002); з 07.04.2003 призначений начальником підземної дільниці шахти «Прохідницька» (наказ №124-к від 27.03.2003); з 21.01.2008 призначений заступником начальника підземної дільниці шахти «Прохідницька» (наказ №19-к від 21.01.2008).

Вказані записи у трудовій книжці скріплені і засвідчені підписами вповноважених осіб роботодавця та відповідними печатками, не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

Відповідно до Довідки про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пенсії від 09.02.2024 №14/9, яка видана Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», зазначено, що позивач протягом періодів, що не були зараховані відповідачем до пільгового стажу за Списком №1 працював: з 01.12.1999 по 16.01.2002 майстром гірничим підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 17.01.2002 по 06.04.2003 заступником начальника підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 07.04.2003 по 20.01.2008 начальником підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202.

Також, у зазначеній Довідці зазначено, що за виключенням таких періодів: простої немає; прогули немає; відпустка без збереження заробітної плати більше 30 календарних днів у році не знаходився; робота із скороченим робочим днем немає; пільговий стаж по списку №1 становить 16 років 08 місяців 17 днів.

При цьому, суд зауважує, що у разі виникнення у відповідача сумнівів щодо достовірності видачі зазначеної довідки та/або інформації в ній зазначеній відповідач мав право звернутися на підприємство з питання перевірки дотримання правомірності їх видачі, проте таким правом не скористався.

Відповідачем не спростовано ту обставину, що роботи на посадах які обіймав позивач протягом періоду з 03.12.2001 по 02.12.2006, відносяться до посад з особливо важкими та шкідливими умовами праці по Списку №1, а тому такі періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача по Списку №1.

Інформація у вищенаведеній довідці кореспондується із записами в трудовій книжці позивача, копія якої наявна у справі.

Таким чином, з урахуванням відомостей наведених у трудовій книжці позивача та уточнюючій довідці 09.02.2024 №14/9, судом установлено, що пільговий стаж роботи позивача на посаді, передбаченій розділом ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202 за ч.3 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 16 років 08 місяців 17 днів.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки у складанні довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначені пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки, визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів (підписів) у таких документах.

Так, вказана довідка містить всю інформацію, що визначена п.20 Порядку №637, а певні недоліки заповнення довідок про підтвердження пільгового стажу не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення.

При цьому матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що надана уточнююча довідка містить неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до його пільгового стажу.

При цьому суд також зазначає, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації (в тому числі чергової) робочих місць за умовами праці.

Обов`язок щодо проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Викладене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленому у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а.

При цьому доводи відповідача про те, що довідка від 09.02.2024 №14/9 має недолік, оскільки в ній відсутнє посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинні на період роботи позивача, не можуть свідчити про наявність підстав для її неврахування, оскільки такий недолік жодним чином не впливає на можливість правильно визначити періоди роботи позивача на відповідній посаді (за відповідною професією) за Списком №1, та інші відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, як-то: відомості щодо професії або посади; характеру виконуваної роботи; первинних документів за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі щодо атестації робочого місця. Водночас, як зазначалося вище, певні недоліки заповнення довідок про підтвердження пільгового стажу не можуть позбавляти позивача права на пенсійне забезпечення, оскільки, визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у таких документах.

Отже, ГУ ПФУ у Львівській області протиправно не зараховано період роботи позивача з 03.12.2001 по 02.12.2006 до пільгового стажу позивача за Списком №1, чим порушено соціальні права позивача.

Також суд зазначає, що 16.09.2008 набув чинності Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці". Цей Закон спрямований на підвищення престижності-шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально - побутових проблем шахтарів.

Дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Однією з умов особливостей застосування Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" є наявність 15 років роботи на роботах за списком №1.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на викладене, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та встановлені пільги, належать лише працівники, зазначені у Списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Так сторонами не заперечується той факт, що позивачу з 29.07.2023 була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Спірним у цій справі також є питання щодо права позивача на розрахунок його пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При цьому, статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.07.2019 №345/3954/16-а.

Так, згідно з Довідкою про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пенсії від 09.02.2024 №14/9, яка видана Підприємством з іноземними інвестиціями у формі Приватного акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат», позивач працював:

з 11.05.1994 по 26.09.1994 гріником підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 17.03.1995 по 28.04.1995 гріником підземної дільниці шахти «Експлуатаційна» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 10.08.1995 по 04.05.1996 гріником підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 05.05.1996 по 30.11.1999 майстром гірничим підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 01.12.1999 по 16.01.2002 майстром гірничим підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 17.01.2002 по 06.04.2003 заступником начальника підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 07.04.2003 по 20.01.2008 начальником підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 21.01.2008 по 29.10.2008 заступником начальника підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 30.10.2008 по 31.07.2010 начальником підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202;

з 01.08.2010 по 31.10.2011 начальником підземної дільниці шахти «Прохідницька» з повним робочим днем під землею, зайнятий на видобутку залізної руди з вмістом більше як 10% двооксиду кремнію в цехах та виробництвах, згідно п.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ ІІ Постанови КМУ від 31.03.1994 №202.

Інформація у вищенаведеній довідці кореспондується із записами в трудовій книжці позивача, копія якої наявна у справі.

Оскільки, суд визнав протиправним не зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу позивача, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується наявність у позивача станом на день призначення пенсії стажу роботи за Списком №1 більш ніж 15 років, який дає право на обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

За викладених обставин, позивач має право на перерахунок призначеної йому пенсії з урахуванням положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Поряд з цим, згідно з позицією, яка сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №676/1557/16-ц (провадження №14-197цс19), у випадку встановлення судовим рішенням факту неналежного виконання органами Пенсійного фонду України своїх обов`язків щодо нарахування та виплати пенсії відповідний перерахунок здійснюється за весь попередній період, а не з часу набрання законної сили судовим рішенням (строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає).

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, відповідач має перерахувати пенсію за весь попередній період, починаючи з дати призначення пенсії 29.07.2023.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення.

Таким чином, для ефективного поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду його роботи з 03.12.2001 по 02.12.2006 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди його роботи з 03.12.2001 по 02.12.2006, та перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ, починаючи з дати призначення пенсії - 29.07.2023.

Разом з цим позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії без обмеження її розміру є передчасні, адже спірні правовідносини між учасниками справи в цій частині ще не виникли.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України). Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було ГУ ПФУ у Львівській області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору, документально підтверджені у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоду його роботи з 03.12.2001 по 02.12.2006.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періоди його роботи з 03.12.2001 по 02.12.2006, та перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ, починаючи з дати призначення пенсії - 29.07.2023.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова