Справа № 280/7911/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 жовтня 2024 року Справа № 280/7911/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )

про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати дії військової частіш НОМЕР_1 щодо неповного нарахування та виплати з затримкою мені компенсації за неотримане речове майно протиправними;

зобов`язати військову частину виплатити компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 4746,87 грн;

зобов`язати військову частину сплатити середній заробіток за час затримки виплати належних позивачу коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно не здійснено виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідач проти задоволення позову заперечує. У відзиві на позовну заяву зазначає, що відповідно до довідки № 161 про вартість речового майна, що належить до видачі штаб-сержанту ОСОБА_1 при звільненні, позивачу нараховано грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 3760, 13 грн. Зазначена сума компенсації нарахована відповідно до вимог постанови Кабінету міністрів України від 16.03.2016 № 178 та наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» (зі змінами). Крім того військовою частиною НОМЕР_1 05.06.2024 року надіслана заявка на фінансування до речової служби КСВ ЗСУ з вищезазначеного приводу.

Ухвалою судді від 27.08.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_1 від 12.06.2024 року № 148 майстер-сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_2 , командира відділення управління командира дивізіону взводу управління 3 артилерійського дивізіону військової частини, звільнити у відставку відповідно пункту 3 підпункту «а» (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі) частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року (зі змінами).

З "12" червня 2024 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підйомна допомога у зв`язку з переїздом до нового місця служби, що передбачена наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 року №45 «Про затвердження Порядку виплат військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги» за 2024 рік не надавалась.

Відпустка за сімейними обставинами за 2024 рік не надавалась.

Щорічна основна відпустка за 2022 рік не надавалась.

Щорічна основна відпустка за 2023 рік надавалась у кількості ЗО діб та 4 доби додаткові на шлях прямування та в зворотному напрямку з 07.02.2023 по 16.02.2023 року, з 24.08.2023 по 04.09.2023, з 28.12.2024 по 08.01.2024.

Щорічна основна відпустка за 2024 рік надавалась у кількості 10 діб та 2 доби додаткові на шлях прямування та в зворотному напрямку з 08.02.2024 по 19.02.2024.

Грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 (зі змінами)надавалась.

Матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань :т 2024 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим. особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами) не надавалась.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (зі змінами):

Виплатити грошову премію у розмірі 505,00% за період з "01" по "12" червня 2024 року в повному обсязі.

Виплатити надбавку у розмірі 65% за особливості проходження служби за період з "01" по "12" червня 2024 року в повному обсязі.

Виплатити компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій (відповідно до пункту 12 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551- XII (зі змінами)) за період з 2023 по 2024 роки у кількості 28 днів.

Виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік у кількості 45 днів.

Виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік у кількості 15 днів.

Виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2024 рік у кількості 35 днів.

Відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), окремого рішення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29, наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44, окремого доручення Міністра оборони України від 06 березня 2023 року №5718/з:

Додаткову винагороду на період дії воєнного стану за період з "01" по "12" червня 2024 року не виплачувати (не знаходився в районі ведення воєнних (бойових) дій).

Виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 3 (три) повних календарних років служби.

Позивач зазначає, що при звільненні військовою частиною не здійснено виплату позивачу грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №161 від 03.06.2024 року, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 складає 3760,13 грн.

Оскільки відповідачем не було здійснено виплату грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Спеціальним законом, який, відповідно до Конституції України, визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон № 2011-XII), відповідно до статті 1 якого соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1-2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), пунктами 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 №475 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 червня 2017 року за № 797/30665 (далі - Інструкція № 475), військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку, отримують грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно відповідно до затвердженого Урядом Порядку № 178.

Військовослужбовці, які звільняються з військової служби в запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за їх бажанням можуть отримати речове майно, яке не було отримане під час проходження служби. Закупівельна вартість речового майна, що використовується для нарахування грошової компенсації, доводиться ВРЗ до військових частин на початку року.

З вищенаведених законодавчих приписів суд вбачає, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно словосполучення "у разі звільнення з військової служби", а не, наприклад, "при звільненні з військової служби", дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Вказаний висновок щодо застосування норм права узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2018 у справі № 803/756/17 (адміністративне провадження № К/9901/38716/18) та постанові від 23.08.2019 року у справі № 2040/7697/18 (адміністративне провадження №К/9901/16211/19).

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідно до довідки про вартість речового майна, що належить до видачі №161 від 03.06.2024 року, яка видана військовою частиною НОМЕР_1 складає 3760,13 грн. Проте на момент виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем не було виплачено позивачу грошову компенсацію за неотримане речове майно в сумі 3760,13 грн.

Отже станом на момент виключення зі списків особового складу за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем в сумі 3760,13 грн., яку відповідачем до цього часу виплачено не було.

Відповідач не заперечує право позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, а лише зазначає, що зазначена сума компенсації нарахована відповідно до вимог постанови Кабінету міністрів України від 16.03.2016 № 178 та наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 року № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» (зі змінами). Крім того, військовою частиною НОМЕР_1 , 05.06.2024 року надіслана заявка на фінансування до речової служби КСВ ЗСУ з вищезазначеного приводу.

Посиланням відповідача на відсутність достатнього фінансування як на підставу для невиплати цієї заборгованості, суд вважає безпідставними, оскільки як зазначив Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності, що узгоджується з практикою Європейського суду с прав людини (рішення "Кечко проти України", "Сук проти України").

Враховуючи викладене суд доходить висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу в зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за не отримане речове майно у розмірі 3760,13 грн.

Позивач просить суд зобов`язати військову частину виплатити компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 4746,87 грн, проте зазначена сума нічим не підтверджена, в той час коли відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №161 від 03.06.2024 року про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу становить 3760,13 грн

Таким чином суд доходить висновку, що порушене право позивача має бути відновлене шляхом зобов`язання відповідача виплатити позивачу грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 3760,13 грн.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

З вказаних законодавчих норм вбачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В спірному випадку належні позивачу суми (грошова компенсація за неотримане речове майно) не були нараховані та виплачені при звільненні. Спірні питання вирішені у цій справ, а отже фактичного розрахунку не відбулось.

Таким чином, враховуючи норми КЗпП України та фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є передчасними, у зв`язку із чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача судові витрати у відповідності до ст. 139 КАС України не стягуються.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 в зв`язку із звільненням з військової служби грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно у розмірі 3760,13 грн.

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28.10.2024.

Суддя О.В. Конишева