Справа № 560/4823/24
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4823/24
РІШЕННЯ

іменем України

25 жовтня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду та неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від 31.07.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 31.07.2023 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нерозгляду та неприйняття рішення за рапортом ОСОБА_1 від грудня 2023 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами;

4. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від грудня 2023 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звертався з рапортом на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , у якому просив звільнити з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Однак, станом на момент звернення до суду, рішення по суті рапорту відповідачем не прийнято, з військової служби не звільнено. Вважає бездіяльність відповідача протиправною.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.04.2024 визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду. Позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09.04.2024 визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду. Продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на 3 дні з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.04.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернуто позивачеві.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасовано.

Справу направлено до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2024 відкрито провадження в справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем не надано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами з урахуванням ст. 126 КАС України, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Представник ОСОБА_1 адвокат Прядко Д.В. 31.07.2023 направив рапорт про звільнення ОСОБА_1 з військової служби до військової частини НОМЕР_1 через Міністерство оборони України.

Командування сухопутних військ Збройних сил України надіслало на адресу адвоката Прядко Д.В. відповідь №765/4/8346 від 10.10.2023 у якій повідомило, що для вирішення питання звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами необхідно йому особисто подати по команді рапорт та оригінали документів, які підтверджують підстави звільнення або їх завірені копії.

У грудні 2023 року ОСОБА_1 особисто подав рапорт командиру взводу радіаційного хімічного біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , яким клопотав звільнити його з військової служби в запас за підпунктом «г», п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Як встановлено з тексту рапорту, ОСОБА_1 до рапорту додав:

- копію свідоцтва про народження;

- копію паспорту;

- копію висновку ЛКК №131 від 22.06.2023;

- копію довідки від 22.06.2023;

- копію виконавчого комітету Сетанівської селищної ради АКТ №05/2023;

- копію довідки про склад сім`ї №470.

У позовній заяві позивач зазначає, що приблизно 29.12.2023 року в усній формі юрист військової частини НОМЕР_1 повідомив ОСОБА_1 , що відсутній висновок МСЕК, а висновок ЛКК не підходить оскільки він розрахований виключно для осіб до 18 років, пославшись на Постанову КМУ № 413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу" від 12.06.2013р.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неприйняття до розгляду рапорту про звільнення зі служби протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно з частиною 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ видами військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В свою чергу, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Постановою КМУ «Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу» від 12.06.2013 року №413 в редакції, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини: необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років.

Відповідно довідки Сатанівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 22.06.2023, ОСОБА_2 (матір позивача) наразі хворіє, їй встановлені наступні діагнози: Церебральна недостатність ІІ степені з помірними когнітивними порушеннями; гіпертонічна хвороба ІІст., ризик високий; кардіостероз та напружена стенокардія. У зв`язку із цим, вона потребує постійного стороннього догляду (допомоги).

Висновком лікарської консультативної комісії №3 від 04.01.2024р. встановлено наявність у ОСОБА_2 порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Підпунктом 1 пункту 11 Положення визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Водночас, відповідно до пункту 4 розділу IV Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом МОУ від 09.04.2008 року №189, який зареєстрований в МЮУ 02.06.2021 року за №731/36353, лікарсько-консультативна комісія видає висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.

З проведеного ретельного аналізу наведених нормативних актів в контексті розподілення повноважень між ЛКК та МСЕК, суд приходить до висновку, що необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії. В той же час, необхідність постійного стороннього догляду за хворою дитиною підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії.

Закон № 2232-XII встановлює загальну правову норму, яка передбачає коло документів і перелік органів, які можуть підтверджувати відповідні обставини. Зі свого боку приписи постанови Кабінету Міністрів України розмежовують повноваження таких органів залежно від суб`єкта, якому надається відповідний висновок.

За таких обставин, норми Закону №2232-XII та Постанови КМУ №413 не містять конфлікту щодо їх змісту, оскільки положення Постанови конкретизують суб`єкт, який видає медичний висновок у залежності від віку особи, яка потребує стороннього догляду.

Вищевикладене також узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2024 11 у справі № 420/16689/23.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням зазначеного, для підтвердження необхідності стороннього догляду за матір`ю згідно з підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" позивачу необхідно було додати до рапорту відповідний висновок медико-соціальної експертної комісії.

Проте, як встановлено з матеріалів справи, до рапорту про звільнення позивач додав довідку Сатанівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 22.06.2023 та висновок лікарської консультативної комісії №3 від 04.01.2024р.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З врахуванням положень ст. 139 КАС України, судові витрати, що підлягають розподілу - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.О. Михайлов