Справа № 160/8030/24
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

25 жовтня 2024 року справа 160/8030/24

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 (суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок довічного грошового утримання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.03.2024 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить: визнати протиправним рішення №41 від 10.01.2024 в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди; зобов`язати призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці починаючи з 04.01.2024 у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди, згідно розрахунку стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04.1-03/2/2024 від 02.01.2024, наданого Дніпровським апеляційним судом, а також здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці починаючи з 04.01.2023 у розмірі 56 відсотків суддівської винагороди з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 позов задоволений.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що розмір грошового утримання судді у відставці має бути проведений виходячи лише із суддівського стажу роботи позивача.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_1 05.07.1965 року народження Указом Президента України №1367/2004 від 04.11.2004 призначений строком на п`ять років на посаду судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області.

Постановою Верховної Ради України №2195-VI від 13.05.2010 обраний на посаду судді цього суду безстроково. Постановою Верховної Ради України №5262-VI від 18.09.2012 обраний на посаду судді апеляційного суду Дніпропетровської області.

Указом Президента України №297/2018 від 28.09.2018 року переведений на роботу на посаді судді Дніпровського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя №1381/0/15-23 від 21.12.2023 позивача звільнено з посади судді Дніпровського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Вища рада правосуддя, приймаючи рішення №138/01/15-23 від 21.12.2023 визначила, що станом на 21.12.2023 до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягають зарахуванню: час роботи на посаді судді 19 років 1 місяць 17 днів; період проходження строкової військової служби 10 місяців 28 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді 3 роки.

Загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку, становить 23 роки 15 днів.

Наказом Голови Дніпровського апеляційного суду від 25.12.2023 позивача звільнено з посади судді Дніпровського апеляційного суду з 02.01.2024.

Позивач 04.01.2024 звернувся з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Центрального об`єднаного УПФУ в Дніпропетровській області №41 від 10.01.2024 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 50 відсотків від суддівської винагороди, починаючи з 04.01.2024, виходячи з встановленого відповідачем стажу суддівської роботи 18 років 10 місяців 21 день.

Відповідно до статті 126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 126 Конституції України, підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Згідно частини 1 статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із частиною 1 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Частиною 3 статті 127 Конституції України, в редакції, яка діяла на момент призначення позивача на посаду судді, встановлено що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про статус суддів", в редакції, яка діяла на момент призначення позивача на посаду судді, встановлено, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Отже, до стажу роботи позивача на посаді судді підлягає застосуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена Конституцією та надає право для призначення на посаду судді, що становить 3 роки.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 по справі №9901/805/18. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частина 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, яка діє з 05.08.2018) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Таким чином, у позивача наявне право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково трьох років роботи в галузі права.

Абзацом 2 статті 1 Указу Президента України №584/95 від 10.07.1995 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" в редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України №865 від 03.05.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», яка діяла одночасно із Законом України «Про статус суддів» та втратила чинність 01.01.2012, доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України №545 від 11.06.2008, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Верховним Судом у постановах від 23.06.2022 у справі №420/1987/21 та від 08.09.2022 у справі №380/10696/21, висловлено правову позицію, згідно якої стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Як вбачається з рішення Вищої ради правосуддя загальний стаж позивача, який дає право на відставку, становить 23 рік 19 днів.

Відповідно до статей 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У мотивувальній частині Рішення №18-рп/2011 від 14.12.2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справах № 713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, № 686/24597/16-а, від 11.12.2018 у справах № 522/5168/17, № 426/14458/16 від 07.09.2020.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 без змін.

Постанова набирає законної сили з 25.10.2024 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова