Справа № 280/8035/24
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Справа № 280/8035/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Садового І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

27.08.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 13.02.2024 №16 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1995 по 21.06.1999 та призначити позивачу пенсію згідно із ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 13.05.2022.

Ухвалою суду від 28.08.2024 позовну заяву було залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 10.09.2024 відкрито провадження у справі №280/8035/24, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення та виклику учасників справи.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, відповідно до вимог частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позовних вимог викладено в позовній заяві (вх.№39818 від 27.08.2024). Зокрема зазначено, що у зв`язку з досягненням необхідного віку, маючи необхідний пільговий та загальний стаж, позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) та частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон 1058-IV). Вказано, що рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №16 від 13.02.2024 відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до спірного рішення відповідачем відмовлено позивачу у зарахуванні до загального страхового стажу періоду навчання з 01.09.1995 по 21.06.1999, оскільки в додатку до диплома не зазначено номер диплому. Зауважено, що неналежне оформлення додатка до диплому не може нести негативних наслідків для позивача, оскільки він не є особою, відповідальною за його оформлення. Не погоджуючись із неврахуванням відповідачем до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1995 по 21.06.1999 у Єнакіївському політехнічному технікумі за спеціальністю «Шахтне і підземне будівництво» та вважаючи протиправним рішення від 13.02.2024 №16 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог викладені у відзиві на позовну заяву (вх.№45490 від 01.10.2024). Зокрема зазначено, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки позивач не має необхідного пільгового стажу (25років). За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано період навчання 01.09.1995 по 21.06.1999 згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки в додатку до диплому не зазначено номер диплому. Для зарахування даного періоду необхідно долучити довідку про період та форму навчання видану на підставі первинних документів. Додатково зазначено, що обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, а тому підміна судом повноважень суб`єкта владних повноважень є втручанням в повноваження органів Пенсійного фонду. Відтак, зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1995 по 21.06.1999 та призначити позивачу пенсію згідно із статтею 14 Закону № 1788-XII та частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV з 13.05.2022 буде втручанням в дискреційні повноваження ГУ ПФУ у Львівській області. З огляду на вищевказане зазначено, що дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, а тому підстави для задоволення заявлених позовних вимог повністю відсутні.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим 12.09.1996 Єнакіївським МВ УМВС України у Донецькій області (а.с.5-6).

У зв`язку із досягненням необхідного віку та наявністю стажу роботи позивач 13.05.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком до якої було додано необхідний пакет документів.

У відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (із подальшими змінами та доповненнями) (далі-Порядок 22-1) передбачено, що з 01 квітня 2021 року органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Враховуючи зазначене, заява позивача від 13.05.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку екстериторіальності передана на розгляд до ГУ ПФУ у Львівській області.

За результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення від 20.05.2022 № 16 про відмову в призначенні пенсії. В рішенні зазначено, що вік позивача 41 рік 9 місяців 0 днів, страховий стаж становив 47 років 01 місяць 14 днів (в тому числі додаткові роки за Списком №1 21 рік), пільговий стаж 21 рік 03 місяці 21 день. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Згідно поданих документів право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 статті 114 Закону №1058-IV відсутнє.

Позивач не погодившись з рішенням відповідача 20.05.2022 № 16 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах оскаржив його до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №280/936/23 визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 20.05.2022 №16 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, прийняте за заявою ОСОБА_1 від 13.05.2022. Зобов`язано ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 стаж роботи в металургії, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку згідно із статтею 14 Закону №1788-ХІІ та частини 3 статті 114 Закону №1058-IV період роботи з 04.10.1999 по 10.07.2001, з 24.11.2011 по 16.03.2017 у ПрАТ (ВАТ) «Єнакієвський металургійний завод»; з 01.04.2005 по 31.10.2006, з 01.11.2006 по 31.12.2008 у СП TOB «Метален» та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 13.05.2022, подану ОСОБА_1 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.11.2023 задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 червня 2023 року у справі № 280/936/23 - змінено, доповнено резолютивну частину рішення суду абзацом наступного змісту: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області () зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 стаж роботи в металургії, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку згідно із ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» період роботи з 24.07.2001 по 08.09.2022 у СП TOB «Метален».» В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі № 280/936/23 - залишено без змін.

За результатом виконання судових рішень відповідачем повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії від 13.05.2022 та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 13.02.2024 №16 через відсутність необхідного пільгового стажу. Разом із тим, позивачу роз`яснено, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1995 по 21.06.1999 згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки в додатку до диплому не зазначено номер диплому. Для зарахування необхідно долучити довідку про період навчання, видану на підставі первинних документів (а.с.13 зворотній бік 14).

Не погоджуючись із неврахуванням відповідачем до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1995 по 21.06.1999 у Єнакіївському політехнічному технікумі за спеціальністю «Шахтне і підземне будівництво» та вважаючи рішення від 13.02.2024 №16 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним та таким, що підлягає скасуванню позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон №1058-IV.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням частини 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону №1058-IV.

Так, частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Згідно із частиною 5 статті 114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону № 1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, згідно з частиною 1 статті 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із пунктом «д» статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з приписами статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 8 Порядку №637 час навчання у вищих учбових, професіональних, учбово-виховних закладах, учбових закладах підвищення кваліфікації і перепідготовки кадрів, у аспірантурі, докторантурі й криничній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, у спірних правовідносинах суд надає оцінку діям ГУ ПФУ у Львівській області, відображеним у рішенні від 13.02.2024 №16 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, в межах заявлених позивачем позовних вимог, що стосуються не зарахування до страхового стажу періоду навчання в Єнакіївському політехнічному технікумі з 01.09.1995 по 21.06.1999.

З наданої до матеріалів справи трудової книжки серії НОМЕР_4 , виданої 25.05.1998 на ім`я ОСОБА_1 судом встановлено, що така не містить відомостей щодо періоду навчання позивача в Єнакіївському політехнічному технікумі з 01.09.1995 по 21.06.1999 (а.с.8-11).

Відтак, в силу вищенаведених приписів пункту 8 Порядку №637 у зв`язку із відсутністю у трудовій книжці необхідних відомостей, час навчання позивача в Єнакіївському політехнічному технікумі з 01.09.1995 по 21.06.1999 може бути підтверджений дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, які видані на підставі архівних даних і які містять відомості про період навчання.

З матеріалів справи вбачається, що разом із заявою про призначення пенсії позивачем, окрім іншого, було надано Диплом молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 у 1999 році закінчив навчання у Єнакіївському політехнічному технікумі за спеціальністю «Шахтне і підземне будівництво» і здобув кваліфікацію гірничого техніка-шахтобудівельника (а.с.12).

Разом із тим, позивачем було надано Додаток до диплома молодшого спеціаліста, з якого вбачається, що позивач в 1995 році вступив до Єнакіївського політехнічного технікуму і в 1999 році закінчив повний курс Єнакіївського політехнічного технікуму за спеціальністю «Шахтне і підземне будівництво».

Додаток до диплома молодшого спеціаліста містить дати початку та закінчення навчання.

Так, в оскаржуваному рішенні відповідачем, окрім іншого зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1995 по 21.06.1999 згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки в долученому додатку до диплому не зазначено номер диплому. Для зарахування навчання необхідно надати довідку про період та форму навчання на підставі первинних документів.

В той же час, відповідачем не надано обґрунтованих доказів, що додаток до диплому молодшого спеціаліста не належить до Диплому молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 .

Суд звертає увагу, що прізвище, ім`я і по батькові позивача співпадає із зазначеним у Дипломі молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 та додатку до нього. Окрім того, диплом містить гербову печатку і підпис директора закладу освіти ОСОБА_2 .

Таким чином, матеріалами справи повністю підтверджується період навчання позивача в Єнакіївському політехнічному технікумі у період з 01.09.1995 по 21.06.1999, а відтак вказаний період підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Водночас, з наданого відповідачем до матеріалів справи розрахунку стажу позивача «Форма РС-право» судом, окрім іншого, встановлено, що до страхового стажу позивача зараховано періоди його роботи з 25.05.1998 по 24.06.1998 та з 28.08.1998 по 28.06.1999, відповідно до записів трудової книжки (а.с.50).

Враховуючи встановлені вище обставини щодо часткового зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 25.05.1998 по 24.06.1998 та з 28.08.1998 по 28.06.1999 та зважаючи на неприпустимість подвійного зарахування до страхового стажу періодів роботи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу періоду навчання в Єнакіївському політехнічному технікумі з 01.09.1995 по 21.06.1999.

Відтак, з метою захисту прав, свобод та інтересів, про захист яких просить позивач та враховуючи обставини, встановлені під час розгляду даної справи, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання в Єнакіївському політехнічному технікумі з 01.09.1995 по 24.05.1998 та з 25.06.1998 по 27.08.1998.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до положень частини 3 статті 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1, визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Однак, пенсійний орган не скористався правом на отримання додаткових відомостей з навчального закладу щодо періоду навчання позивача та не запропонував позивачу подати додаткові документи на підтвердження періоду навчання, що призвело до незарахування до страхового стажу позивача періоду його навчання у навчальному закладі.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 13.02.2024 №16 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058-IV прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, варто зважати на його ефективність з точки зору Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Так, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Крім того, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею Конвенції повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Водночас, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 58 Закону України № 1058-IV, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з підпунктом 3 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

З аналізу наведеного вбачається, що на цей час органи Пенсійного фонду України відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають (здійснюють перерахунок) і виплачують пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Таким чином, нарахування пенсії відноситься до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та визначати період, який слід враховувати при обчисленні пенсії позивачу.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17, вказано, що єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою. При цьому за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим. У цій же справі Верховний Суд вказав, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, не надав оцінку відомостям, наявним або відсутнім у трудовій книжці позивача, в той час як суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

З огляду на встановлені вище обставини у їх сукупності, суд вважає належним способом захисту порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його навчання в Єнакіївському політехнічному технікумі з 01.09.1995 по 24.05.1998 та з 25.06.1998 по 27.08.1998 у зв`язку із чим повторно розглянути заяву позивача від 13.05.2022 щодо призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

Щодо інших посилань учасників справи, суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно із пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №5242-0908-7575-4912 від 08.05.2024 (а.с.29).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір у розмірі 968,96 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ) від 13.02.2024 №16 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) період його навчання в Єнакіївському політехнічному технікумі з 01.09.1995 по 24.05.1998 та з 25.06.1998 по 27.08.1998, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву позивача від 13.05.2022 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29.10.2024.

Суддя І.В.Садовий