Справа № 300/6245/24
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2024 р. справа № 300/6245/24
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу від 30.07.2024 ВП №74952620,
В С Т А Н О В И В:
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також позивач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) звернулося до суду з позовом до управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі, також відповідач):
- визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночко В.Ю. щодо винесення постанови від 30.07.2024 ВП №74952620 про накладення штрафу протиправним;
- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночко В.Ю. від 30.07.2024 ВП №74952620 про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 5100 грн.
Позовні вимоги, мотивовані тим, що відповідач необґрунтовано, в порушення Закону України "Про виконавче провадження" наклав штраф за невиконання без поважних причин рішення суду, хоча позивачем рішення суду виконується відповідно до покладених судом зобов`язань, а отже відсутні підстави для застосування штрафу.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків.
Позивач у вказаний строк недоліки позовної заяви усунув.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статтями 268, 269, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також вказаною ухвалою витребувано у відповідача копії матеріалів виконавчого провадження №74952620.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скерувало суду клопотання про розгляд справи призначеного на 12.09.2024 о 10:30 год. без участі його представника, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених в позовній заяві.
Судове засідання призначене на 12.09.2024 о 10:30 год., не відбулося, у зв`язку з тим, що Головуючий суддя Главач І.А. по адміністративній справі №300/6245/24, перебував у відпустці з 06.09.2024 по 04.10.2024 згідно наказу від 23.08.2024 №199-В.
Надалі, судове засідання по розгляду адміністративної справи №300/6245/24, яке призначене на 14.10.2024 о 13 год. 10 хв. не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді Главача І.А. на лікарняному.
У судове засідання, призначене на 28.10.2024 сторони не з`явилися, про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином.
В матеріалах справи міститься клопотання відповідача про розгляд справи за його відсутності. У вказаному клопотанні проти позову заперечив, зазначивши, що дії державного виконавця є правомірними.
Згідно із частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
За таких обставин, з урахуванням приписів статті 229 КАС України, наявні всі процесуальні підстави розглянути адміністративну справу №300/6245/24 без здійснення звукозапису технічними засобами. Потреби заслухати свідка чи експерта немає. До того ж, ураховуючи норми статей 4, 194, 205, 268 КАС України, суд вважає за можливе здійснити розгляд цієї адміністративної справи на підставі наявних у ній доказів, за відсутності представників сторін, у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та вивчивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд зазначає про таке.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суд від 04.10.2023 у справі №300/8278/23 позов задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити з 01 травня 2022 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб".

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2024 Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у справі № 300/8278/23 повернути скаржнику.

01.05.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом за заявою позивача видано виконавчий лист.

Відповідачем 08.05.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74952620 щодо примусового виконання рішення суду.

Одночасно, державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.

Позивач листом від 22.05.2024 повідомив відповідача про те, що виконавче провадження №74952620 з виконання виконавчого листа №300/8278/23, виданого 01.05.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом, відкрито 08.05.2024, після того як ОСОБА_1 в добровільному порядку, до відкриття виконавчого провадження на підставі рішення суду здійснено перерахунок пенсії та забезпечено її виплату. Зокрема, нараховано доплату до пенсії, розмір пенсійної виплати з 01.05.2024 складає 14277,72 грн. За період з травня 2022 року по квітень 2024 року нараховано доплату в сумі 48000,00 грн, яку включено в Реєстр, виплата за яким буде проведена лише за наявності фінансування з Державного бюджету, оскільки відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

06.06.2024 ОСОБА_1 подав відповідачу заяву про ознайомлення з відповіддю ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, просив вжити заходів для практичного виконання рішення суду.

30.07.2024 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Леськів Л. З прийнято постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду в повному обсязі.

Вважаючи дії щодо винесення спірної постанови неправомірними, а постанову такою, яку слід скасувати, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулося з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтями 129 та 129-1 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень. Суд ухвалює рішення іменем України, яке є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 за №1404-VIII (далі Закон №1404-VІІІ) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ).

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Стаття 63 Закону №1404-VІІІ встановлює порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Частиною 1 вказаної статті Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII передбачає, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З вищевикладеного слідує, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, виносячи оскаржувану постанову від 30.07.2024, головний державний виконавець визначив єдину мотивацію наступного змісту "рішення суду не виконано станом на 30.07.2024".

Будь-якого іншого змісту правової оцінки, яка слугувала підставою для винесення оскаржуваного рішення така постанова не містить.

На переконання суду, такий зміст мотивувальної частини рішення суб`єкта владних повноважень є неприпустимим проявом неналежної поведінки та не відповідає жодній із ознак, які характеризують нормативно-правовий акт індивідуальної дії.

Розкриття посадовою особою суб`єкта владних повноважень короткого змісту мотивів та аргументів прийняття рішення, із посиланням на фактичні обставини, є обов`язком, а не правом. При цьому, відсутність будь-якої мотивації, із зазначенням лише висновку рішення, є свавільною поведінкою посадової особи, якій державою делеговані повноваження вчиняти владну управлінську функцію.

Окрім цього, суд зазначає, що предметом виконання у виконавчому провадженні є виконавчий лист у справі №300/8278/23, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити з 01 травня 2022 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

Із вказаного вбачається, що відповідач, при примусовому виконанні рішення суду, зобов`язаний перевірити дві обставини, чи мало місце після ухвалення рішення у справі (набрання ним законної сили) реальне вчинення органом пенсійного забезпечення дій/прийняття рішень в частині:

- нарахування та виплати з 01 травня 2022 року по день виконання судового рішення ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб;

- нарахування і виплати перерахованого та недоплаченого з 01.05.2022 розміру щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб.

При цьому, зі змісту позовної заяви та листа позивача від 22.05.2024, наданого державному виконавцю, вбачається, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.01.2024 у справі №300/8278/23 та виплачено у фіксованому розмірі 14277,22 грн (з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн), однак доплату за період з травня 2022 року по квітень 2024 року включено в реєстр, яка буде проведена лише за наявності фінансування з Державного бюджету. Вказане підтверджується перерахунком за пенсійною справою ОСОБА_1 №005919-МВС з 01.05.2024.

Крім того, на підтвердження включення до реєстру доплати ОСОБА_1 в сумі 48000,00 грн позивачем пред`явлено розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою №005919 з Автоматизованої системи розрахунку пенсій ПФУ.

Щодо мотивів невиплати ОСОБА_1 , доплати до пенсії за період з травня 2022 року по квітень 2024 року в сумі 48000,00 грн, то представник позивача зазначила, що така доплата може бути проведена лише за наявності фінансування з Державного бюджету України, оскільки відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Верховний Суд в постанові від 31.05.2021 у справі № 560/594/20 вказав, що під час розгляду такої категорії справ судам необхідно встановити обставин щодо того, чи відсутнє у позивача відповідне фінансове забезпечення та чи відсутні кошти, виділені бюджетом та спрямовані на виконання рішення суду саме за відповідними напрямками виплат, а також чи вживав пенсійний орган заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення для того, щоб дійти висновку про незаконність накладення штрафу на позивача.

В спірному випадку, в підтвердження відсутності фінансування з Державного бюджету України на виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії за період з травня 2022 року по квітень 2024 року в сумі 48000,00 грн представник позивача надала суду довідку ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про те, що станом на 01.03.2024 кошти для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету по бюджетній програмі за КВПВК 2506080 "Фінансове забезпечення виплат пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України" не виділялись. Окрім цього, станом на 01.03.2024 не затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік після його затвердження.

З огляду на вищевказані обставини, оскільки фінансування виплати заборгованості пенсій та інших виплат здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому відсутність відповідного фінансового забезпечення є поважною причиною, яка перешкоджає позивачу виконати судове рішення від 10.01.2024 у справі № 300/8278/23 в частині виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії за період з травня 2022 року по квітень 2024 року в сумі 48000,00 грн.

Такий висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 21.02.2018 у справі № 814/2655/14, від 10.09.2019 у справі №0840/3476/18, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, від 09.12.2020 у справі № 522/19758/18, від 21.04.2021 у справі № 1440/2242/18, від 20.05.2021 у справі № 420/5465/18.

Проте відповідач, за встановлених судом вище обставин, не взяв до уваги доводи позивача щодо неможливості з поважних причин виконати судове рішення від 10.01.2024 у справі №300/8278/23 через невиділення йому в установленому порядку коштів з державного бюджету України на такі цілі.

Відповідно до висновків Верховного Суду України від 26.05.2015 у справі №21-199а невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення на боржника штрафу ще більше ускладнює його фінансове становище, а тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Такий підхід до врегулювання спірних правовідносин, на переконання суду у цій справі, є достатньо справедливим.

Будь-яких спростувань щодо здійсненого позивачем перерахунку пенсії стягувача, суду не надано.

Приймаючи оскаржуване рішення про накладення на позивача штрафу, відповідач не встановив факту здійснення відповідачем перерахунку позивачу пенсії на виконання рішення суду.

Як наслідок, у суду відсутні підстави для висновку про те, що державним виконавцем перед прийняттям оскаржуваної постанови про накладення штрафу було виконано покладений на нього обов`язок щодо з`ясування наявності факту належного чи неналежного виконання судового рішення, чи невиконання боржником рішення суду в повному обсязі, що зобов`язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконанні боржником та відсутності поважних причин його невиконання, після чого у державного виконавця виникає право на накладення на боржника штрафу на підставі статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження".

Відомостей щодо вчинення дій, спрямованих на з`ясування належності виконання чи поважності причин неповного виконання судового рішення, відповідач суду не надав.

За таких обставин, відповідачем не встановлено здійснення боржником перерахунку пенсії стягувачу, належності виконання чи неповного виконання судового рішення, а також поважності причин неповного виконання судового рішення.

Як наслідок, оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо винесення постанови про накладення штрафу охоплюються вимогами про визнання протиправною та скасування постанови, а тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд доходить висновку що заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак, у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іваночко Валентина Юрійовича від 30.07.2024 ВП №74952620 про накладення на ГУ ПФУ в Івано-Франківській області штрафу в розмірі 5100 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачу та відповідачу рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018);

відповідач Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76000).

Суддя Главач І.А.