Справа № 260/5764/24
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2024 рокум. Ужгород№ 260/5764/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач-2) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач-3), в якій просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо не зарахування ОСОБА_1 , при прийнятті рішення від 06.03.2024 р №30 «про призначення пенсії» та рішення від 18.03.2024 р №30 «про перерахунок пенсії», в повному обсязі до трудового та страхового стажу періоди її роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.1982 року:

- з 30.03.1982 по 07.07.1984 р в «Кайшядорский участок МСУ треста «Гидромеханизации» (запис №2-3 трудової книжки),

- з 28.05.1991 по 02.12.1991 р. в «Киевском городском союзе кооперативов» (запис №7-8 трудової книжки),

- з 02.12.1991 по 31.10.1995 р. в «Молое предприятие-фирма «Русь» (запис №9-10 трудової книжки).

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового та страхового стажу періоди роботи з 30.03.1982 по 07.07.1984 в «Кайшядорский участок МСУ треста «Гидромеханизации», з 28.05.1991 по 02.12.1991 р. в «Киевском городском союзе кооперативов» (запис №7-8 трудової книжки) та з 02.12.1991 по 31.10.1995 р. в «Молое предприятие-фирма «Русь», та провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням даного стажу та раніше виплачених сум, з дати призначення їй пенсії за віком - з 08.11.2023 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача спірні періоди роботи, з підстав відсутності печатки на титульній сторінці трудової книжки позивача, оскільки позивач не може бути позбавлений свого права щодо включення спірних періодів в страховий стаж при призначенні йому пенсії за віком, у зв`язку з неможливістю пенсійного органу встановити відповідний стаж за наявності оригіналів трудової книжки, яка є основним документом необхідним для його підтвердження.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою та встановлено строк Відповідачам для подання відзиву на позовну заяву.

12.09.2024 року від Відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач-1 зазначив, що позивачка отримує пенсію за віком призначену та обчислену на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування». Пенсію обчислено з урахуванням 38 років 5 місяців 21 дня страхового стажу. ГУ ПФУ у Вінницькій області до страхового стажу не зараховано спірні періоди, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог пункту 2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях №162 від 20.07.1974 року, а саме на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, яке вперше заповняло трудову книжку.

23 вересня 2024 року до суду надійшов відзив від ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає що ним правомірно відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача спірних періодів роботи згідно записів трудової книжки, оскільки така заповнена з порушенням Інструкції.

01 жовтня 2024 року від відповідача-3 ГУ ПФУ в Київській області до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач-3 заперечує проти заявлених позовних вимог з аналогічних підстав і доводів наведених відповідачем-1 та відповідачем-2 та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , після досягнення 60 річного віку, зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі по тексту Відповідач 1) із заявами від 09.01.2024 р., від 12.02.2024 р. та від 27.02.2024 р. про призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України №1058-IV. До заяв було подано всі необхідні документи для призначення пенсії за віком, зокрема: трудову книжку НОМЕР_2 від 30.03.1982 року.

За результатами розгляду заяв Позивача від 09.01.2024 р. та від 12.02.2024 р., рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.01.2024 р №30 (15.01.2024 7212/01-16) та Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 20.02.2024 р №30 (21.02.2024 2946/03-16), відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страховий стажу.

Згідно вказаних рішень до страхового стажу Пенсійними органами не зараховано всі періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 30.03.1982 року, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог пункту 2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях №162 від 20.077.1974, а саме на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства, яке вперше заповняло трудову книжку.

У подальшому, на підставі заяви Позивача від 27.02.2024 р., Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення від 06.03.2024 р №30 «про призначення пенсії», яким призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 08.11.2023 р. Згідно вказаного рішення, Відповідачем 2 зараховано 36 років 03 місяці 18 днів.

У зв`язку із не зарахуванням деяких періодів роботи до страхового стажу позивачки, остання звернулася до Відповідача 1 із заявою від 08.03.2024 р. про перерахунок пенсії. За результатами розгляду вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області було прийнято рішення від 18.03.2024 р №30 «про перерахунок пенсії», відповідно до якого страховий стаж ОСОБА_1 складає 38 років 5 місяців 19 днів. Згідно додатку до вказаного рішення, судом встановлено, що до страхового стажу не враховано деякі періоди роботи згідно записів трудової книжки позивачки НОМЕР_2 від 30.03.1982 року, а саме: з 30.03.1982 року по 07.07.1984 року, з 28.05.1991 року по 02.12.1991 року та з 02.12.1991 року по 31.10.1995 року

З огляду на прийняті Відповідачем 2 та Відповідачем 3 рішення та з метою врахування до страхового стажу всіх періодів роботи Позивачки згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 30.03.1982 року, остання звернулася до Відповідача 1 із заявою від 09.070.2024 р., якою просила зарахувати до трудового стажу, який враховується при обчисленні розміру пенсії, періоди роботи відповідно до записів 2-3, 7-10 трудової книжки НОМЕР_2 .

Листом від 16.07.233/Ш-02/8-0700/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило ОСОБА_1 , що з 03.11.2023 р. вона перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за віком, призначену та обчислену на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням 38 років 5 місяців 21 дня страхового стажу.

Згідно вказаного листа, до страхового стажу пенсійним органом не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки (серії НОМЕР_2 ) з 30.03.1982 року по 07.07.1984 року, з 28.05.1991 року по 02.12.1991 року та з 02.12.1991 року по 31.10.1995 року, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог пункту 2.11. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях №162 від 20.07.1974 року (чинна на момент заповнення трудової книжки), а саме на титульній сторінці відсутня печатка підприємства, яке вперше заповняло трудову книжку.

Позивачка вважає неправомірними дії Відповідачів щодо не зарахування до трудового та страхового стажу в повному обсязі всіх періодів її трудової діяльності, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 30.03.1982 року тому звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував таке.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1-3 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведених норм Порядку № 637, у разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, архівні довідки необхідні за умови необхідності підтвердити відомості про роботу особи, якщо відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 444/2480/16-а.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно зі ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.

Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 року № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, та зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 року №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.90 № 412, не застосовується.

Згідно пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 2.12. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 (далі- Інструкції № 58), після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Відповідно до п.2.4 Інструкції № 58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Ведення трудових книжок працівників підприємства, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), оскільки записи до трудової книжки вносяться виключно власником або уповноваженим ним органом, наявність неправильно занесених записів до трудової, не може ставитись в провину власнику трудової книжки.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд встановив, що згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 30.03.1982 року згідно записів №№ 2-3 позивачка у період з 30.03.1982 по 07.07.1984 працювала в «Кайшядорский участок МСУ треста «Гидромеханизации», згідно записів №№7-8 у період з 28.05.1991 по 02.12.1991 працювала в «Киевском городском союзе кооперативов», згідно записів №№ 9-10 у період з 02.12.1991 по 31.10.1995 працювала в «Малое предприятие-фирма «Русь»

Зазначені записи про прийняття та звільнення позивачки з роботи є послідовними, не містять виправлень, а також скріплені печатками та підписом відповідальної особи, а тому не викликають сумніву у їх достовірності.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що факт роботи Позивачки у період з 30.03.1982 по 07.07.1984; з 28.05.1991 по 02.12.1991 та з 02.12.1991 по 31.10.1995 підтверджений належними доказами, а саме: записами у трудовій книжці, як це передбачено вищевикладеними нормами законодавства.

Суд зауважує, що підставою для перерахунку пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач виносячи оскаржувані рішення не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці (постанова Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а).

Суд вказує, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСШІ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трго проти Хорватії").

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Відтак, суд приходить до висновку про протиправність не зарахування до страхового стажу роботи позивачки періодів роботи з 30.03.1982 по 07.07.1984; з 28.05.1991 по 02.12.1991 та з 02.12.1991 по 31.10.1995 та необхідності такого зарахування.

Разом з тим, суд вказує, що оскільки оскаржуваним рішенням № 30 від 06.03.2024 року ОСОБА_1 правомірно призначено пенсію за віком з 08.11.2023 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не заперечується учасниками справи, то таке рішення не підлягає скасуванню.

Водночас, суд визнає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування при призначенні пенсії позивачці періодів роботи згідно записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 30.03.1982, а саме: з 30.03.1982 по 07.07.1984; з 28.05.1991 по 02.12.1991 та з 02.12.1991 по 31.10.1995 до страхового стажу. Також суд визнає протиправним та таким що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №30 від 18.03.2024 року «Про перерахунок пенсії» щодо не зарахування періодів роботи згідно записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 30.03.1982, а саме: з 30.03.1982 по 07.07.1984; з 28.05.1991 по 02.12.1991 та з 02.12.1991 по 31.10.1995 до страхового стажу.

Щодо зобов`язальної частини позовних вимог, суд вказує наступне.

Відповідно до статті 245 частини 4 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи те, що у даних правовідносинах встановлено, що відповідач-2 та відповідач-3 з дати призначення пенсії протиправно не зарахували періоди роботи позивачки до страхового стажу та приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, з метою повного захисту прав та інтересів позивачки, суд вважає за необхідне встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом: зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового та страхового стажу періоди роботи з 30.03.1982 по 07.07.1984 в «Кайшядорский участок МСУ треста «Гидромеханизации», з 28.05.1991 по 02.12.1991 р. в «Киевском городском союзе кооперативов» та з 02.12.1991 по 31.10.1995 р. в «Молое предприятие-фирма «Русь», та провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням даного стажу та раніше виплачених сум, з дати призначення їй пенсії за віком - з 08.11.2023 року.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, м.Ужгород, пл.Народна, буд.4, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100, Вінницька область, м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, буд.7, ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська область, м.Фастів, вул.Саєнка Андрія, буд.10, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 періодів роботи згідно записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 від 30.03.1982, а саме: з 30.03.1982 по 07.07.1984 в «Кайшядорский участок МСУ треста «Гидромеханизации», з 28.05.1991 по 02.12.1991 р. в «Киевском городском союзе кооперативов» та з 02.12.1991 по 31.10.1995 р. в «Молое предприятие-фирма «Русь» до страхового стажу.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №30 від 18.03.2024 року «Про перерахунок пенсії» щодо не зарахування періодів роботи згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 30.03.1982, а саме: з 30.03.1982 по 07.07.1984 в «Кайшядорский участок МСУ треста «Гидромеханизации», з 28.05.1991 по 02.12.1991 р. в «Киевском городском союзе кооперативов» та з 02.12.1991 по 31.10.1995 р. в «Молое предприятие-фирма «Русь» до страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, м.Ужгород, пл.Народна, 4, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) період періодів роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 30.03.1982, а саме: з 30.03.1982 по 07.07.1984 в «Кайшядорский участок МСУ треста «Гидромеханизации», з 28.05.1991 по 02.12.1991 р. в «Киевском городском союзе кооперативов» та з 02.12.1991 по 31.10.1995 р. в «Молое предприятие-фирма «Русь» та провести перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням даного стажу та раніше виплачених сум, з дати призначення їй пенсії за віком - з 08.11.2023 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору