Справа № 640/24748/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучма А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернівецької митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Чернівецька митниця про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Буковинської митниці Держмитслужби з вимогами:

- визнати протиправними дії Буковинської митниці Держмитслужби щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ФОП ОСОБА_1 , за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

- скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2020/00228;

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA408000/2020/000011/2 від 01.10.2020.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2020/00228.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості №UA408000/2020/000011/2 від 01.10.2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем надані всі належні основні документи, які підтверджували заявлену митну вартість товарів та давали можливість визначити таку вартість за ціною договору, у той час як належних та допустимих доказів неможливості визначення митної вартості за основним методом з огляду на недостатність поданих документів чи наявність об`єктивного сумніву у достовірності наданої інформації Відповідачем не наведено. Окремо зазначив, що митницею не було належним чином обґрунтовано застосування саме резервного методу.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано, що Буковинською митницею було доведено неможливість впевнитися у достовірності зазначених у поданих ФОП ОСОБА_1 документах, у той час як не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участі їх посадових осіб у здійсненні митного контролю. Наголошує, що судом не було враховано неподання декларантом ряду запитуваних документів, а також наведення в оскаржуваному рішення про коригування митної вартості товарів аргументованих мотивів його прийняття. Стверджує про правильність застосування резервного методу визначення митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Буковинської митниці.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що 13.06.2016 між ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та The company «Reifenwelt» (Німеччина) (Продавець) укладено зовнішньоекономічний договір № GMBH-1306, відповідно до умов якого Продавець відвантажує, а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойс, умови поставки визначаються на умовах FCA (Zwickau) Інкотермс 2010.

Відповідно до Інвойсу № 200111 від 24.09.2020 Продавцем та Покупцем узгоджено номенклатуру, ціну та кількість Товару. Загальна кількість товару складає - 304 штуки, загальна вартість товару умовах FCA (Zwickau) - 5 156,00 Євро.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем подана до Буковинської митниці Держмитслужби електронна митна декларація № UA408020/2020/023648 від 29.09.2020. Митна вартість товару визначена за першим методом за ціною договору на рівні від 21,13 до 21,50 Євро/шт. в залежності від ваги (розміру) шини (або 0,34 Євро/кг. нетто).

Одночасно, з вказаною електронною митною декларацією декларантом подано до митного органу перелік документів, що підтверджує заявлену митну вартість товарів, передбачених ч. 2 статті 53 МК України, а саме: пакувальний лист № 200111 від 24.09.2020; рахунок-фактуру (інвойс) № 200111 від 24.09.2020; автотранспортну накладну № б/н від 24.09.2020; декларацію про походження товару № 200111 від 24.09.2020; документ на підтвердження вартості перевезення товару № 1 від 25.09.2020; прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 24.09.2020; зовнішньоекономічний договір (контракт) № GMBH-1306 від 13.06.2016; договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-2244 від 01.01.2019; заяву декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 14/14-03/468-20 від 28.08.2020; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав № 6009015 від 25.09.2020; декларацію-інвойс, складену експортером № 200111 від 24.09.2020; копію митної декларації країни відправлення № 20DE00E5 від 24.09.2020.

На виконання вимог п. 6 ст. 54 Митного кодексу України, Буковинською митницею Держмитслужби відмовлено позивачу у митному оформленні задекларованих товарів, у зв`язку з чим оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА408020/2020/00228.

Крім того, Буковинською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2020/000011/2 від 01.10.2020, яким митну вартість товару визначено за резервним (6) методом на рівні від 58,83 до 65,66 Євро /шт. залежності від ваги (розміру) шини, або 1,04 Євро/за кг. нетто.

У графі 33 вказаного рішення про коригування митної вартості, зокрема, зазначено, що «Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме: 1) відповідно до п. 3.1 поданого до митного оформлення контракту від 13.06.2016 № GMBH-1306 покупець оплачує придбані товари шляхом перерахування грошей на рахунок продавця. Оплата здійснюється протягом 30 днів з дати отримання товару покупцем, якщо інше не зазначено в інвойсі, проте у поданому до митного оформлення інвойсі від 24.09.2020 № 200111 вказано, що можлива передоплата або ж відтермінування платежу. Також у рахунку-фактурі (інвойсі) відсутні дані про рік та тиждень виготовлення товару, сезонність а також % ступеня зносу, що впливає на числові значення при визначенні митної вартості; 2) у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній (CRM) від 24.09.2020 б/н зазначено «інвойс» 200111, проте відсутній номер та дата документу, що не дає можливість прив`язати дану автотранспортну накладну саме до поданого до митного органу інвойсу; 3) подана до митного оформлення копія експортної митної декларації від 24.09.2020 № MRN20DE00E5 не містить дані про числові значення щодо вартості даної партії товарів.

Митну вартість визначено за резервним методом. За основу для визначення митної вартості взято раніше визначену митним органом вартість товару №1 МД №UА100380/2020/715942 від 15.09.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR/кг); товару №2 МД №UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR /кг); товару №3 МД № UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR/кг); товару №4 МД №UА209310/2020/010236 від 07.09.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR/кг); товару №5 МД № UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR/кг); товару №6 МД №UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR /кг)».

01.10.2020 позивач подав до Митниці нову МД № UА408020/2020/023852 за якою товар випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням Буковинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості і відмовою у прийняті митної декларації, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів з цим позовом.

На підставі встановлених вище обставин, проаналізувавши приписи ст. ст. 49, 52, 53, 54, 57, 58 Митного кодексу України, а також ряду підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість застосування Буковинською митницею Держмитслужби другорядного методу при визначенні митної вартості імпортованого ФОП ОСОБА_1 товару, оскільки доказів наявності обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості та неподання Позивачем необхідних додаткових документів для визначення такої вартості матеріали справи не містять.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України визначають, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписи ч. 1 ст. 53 МК України визначають, що у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

При цьому документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України у редакції, чинній на час подання митної декларації органу доходів і зборів, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Згідно ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Надаючи оцінку висновкам відповідача про неможливість підтвердження митної вартості товару, з якими не погодився суд першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, у графі 33 рішення про коригування митної вартості товару, зокрема, зазначено, що «Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ документи, які підтверджують митну вартість, містять розбіжності, а саме: 1) відповідно до п. 3.1 поданого до митного оформлення контракту від 13.06.2016 № GMBH-1306 покупець оплачує придбані товари шляхом перерахування грошей на рахунок продавця. Оплата здійснюється протягом 30 днів з дати отримання товару покупцем, якщо інше не зазначено в інвойсі, проте у поданому до митного оформлення інвойсі від 24.09.2020 № 200111 вказано, що можлива передоплата або ж відтермінування платежу. Також у рахунку-фактурі (інвойсі) відсутні дані про рік та тиждень виготовлення товару, сезонність а також % ступеня зносу, що впливає на числові значення при визначенні митної вартості; 2) у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній (CRM) від 24.09.2020 б/н зазначено «інвойс» 200111, проте відсутній номер та дата документу, що не дає можливість прив`язати дану автотранспортну накладну саме до поданого до митного органу інвойсу; 3) подана до митного оформлення копія експортної митної декларації від 24.09.2020 № MRN20DE00E5 не містить дані про числові значення щодо вартості даної партії товарів.

Митну вартість визначено за резервним методом. За основу для визначення митної вартості взято раніше визначену митним органом вартість товару №1 МД №UА100380/2020/715942 від 15.09.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR/кг); товару №2 МД №UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR /кг); товару №3 МД № UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR/кг); товару №4 МД №UА209310/2020/010236 від 07.09.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR/кг); товару №5 МД № UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR/кг); товару №6 МД №UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, рівень митної вартості 1,21 дол/кг (1,04 EUR /кг)».

Зазначені обставини не дають можливість митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі, а додаткових документів на вимогу митного органу Позивачем надано не було.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Колегія суддів встановила, що позивач надав Буковинській митниці Держмитслужби для підтвердження заявленої митної вартості товару при здійсненні його митного оформлення:

пакувальний лист № 200111 від 24.09.2020;

рахунок-фактуру (інвойс) № 200111 від 24.09.2020;

автотранспортну накладну № б/н від 24.09.2020;

декларацію про походження товару № 200111 від 24.09.2020;

документ на підтвердження вартості перевезення товару № 1 від 25.09.2020;

прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 24.09.2020;

зовнішньоекономічний договір (контракт) № GMBH-1306 від 13.06.2016;

договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-2244 від 01.01.2019;

заяву декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів № 14/14-03/468-20 від 28.08.2020;

інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, інших держав № 6009015 від 25.09.2020;

декларацію-інвойс, складену експортером № 200111 від 24.09.2020;

копію митної декларації країни відправлення № 20DE00E5 від 24.09.2020.

З аналізу вказаних документів, судом встановлено, що подані позивачем до митного оформлення товару документи, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016 та рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 200111 від 24.09.2020 за назвою і змістом відповідали вимогам п. 2-3 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

У свою чергу, Буковинська митниця Держмитслужби не надала суду жодного доказу, який би спростував зміст вказаного вище зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу товарів № GMBH-1306 від 13.06.2016 та вказаного рахунку-фактури.

Щодо документів, визначених п.п. 4-6, 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні документи про його оплату) відносно яких мав відповідні зауваження відповідач, суд вважає такі зауваження безпідставними та необґрунтованими, з наступних підстав.

В оскаржуваному рішенні відповідач дійшов висновку, що відповідно до п.3.1 поданого до митного оформлення контракту від 13.06.2016 №СМВН-1306 покупець оплачує придбані товари шляхом перерахування грошей на рахунок продавця. Оплата здійснюється протягом 30 днів з дати отримання товару покупцем, якщо інше не зазначено в інвойсі. Проте у поданому до митного оформлення інвойсі від 24.09.2020 №200111 вказано що можлива передоплата або ж відтермінування платежу.

Суд зазначає, що у процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються.

Обставини здійснення платежу, в свою чергу, можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації.

У зв`язку із цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд вважає, що умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав Буковинській митниці Держмитслужби вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.

Щодо доводів відповідача про те, що у рахунку-фактурі (інвойсі) відсутні дані про рік та тиждень виготовлення товару, сезонність, а також % ступеня зносу, що впливає на числові значення при визначенні митної вартості, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки відповідно до положень зовнішньоекономічного договору від 13.06.2016 №GMBH-1306 ціна Товару не поставлена в залежність від року та тижня виготовлення товару, сезонності а також % ступеня зносу. Тому, ця інформація в даному випадку не є ціноутворюючим фактором. А відсутність такої інформації в Інвойсі не може свідчити про заниження митної вартості товару.

Що стосується твердження відповідача про те, що у поданій до митного оформлення автотранспортній накладній (CMR) від 24.09.2020 б/н зазначено «інвойс», проте відсутній номер та дата документу, що не дає можливість прив`язати дану автотранспортну накладну саме до поданого до митного оформлення інвойсу, то суд вважає його безпідставним, оскільки у наданій до митного оформлення автотранспортній накладній (CMR) від 24.09.2020 № б/н, зазначено: найменування Товару - шини, що були у вжитку; кількість одиниць Товару 304 шт.; вага Товару - 19200 кг., номер автотранспортного засобу який здійснив доставку № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; данні про постачальника - «Reifenwelt» (Німеччина); данні про отримувача Товару - ФОП ОСОБА_1 ; данні про перевізника: ФОП ОСОБА_2 , що в повній мірі співпадають з даними, зазначеними в митній декларації UA408020/2020/023648 від 29.09.2020 та поданих позивачем до митного оформлення документах, зокрема у пакувальному листі № 200111 від 24.09.2020; рахунку - фактурі (інвойс) № 200111 від 24.09.2020; довідці про транспортні витрати № 1 від 25.09.2020.

Також необґрунтованим є аргумент відповідача про відсутність в копії експортної митної декларації від 24.09.2020 №MRN 20DE00E5 даних про числові значення рівня митної вартості товару, адже Експортна декларація ЕХ-А - це митний документ, який складений, в цьому випадку, постачальником товару і підтверджує експорт товарів з країн Європейського Союзу законність вивезення продукції з країни-експортера і ввезення в країну-імпортер та в поданій декларантом експортній декларації є посилання на інвойс, за яким позивачу поставлений товар (графа « 44» містить дані « 380/200111» де « 380» - код документа (інвойса), а « 200111» номер інвойсу), а також на інші данні про постачальника «Reifenwelt» (Німеччина), покупця ФОП ОСОБА_1 , вагу, найменування кількість товару, що в повній мірі співпадають з даними зазначеними в інших поданих до митного оформлення документах.

Щодо обраного відповідачем методу визначення митної вартості (резервний), суд зауважує наступне.

Як встановлено судом, у відповідь на запит митниці щодо підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом надано відповідачу декларації щодо митного оформлення ідентичних товарів №UA100380/2020/714129 від 20.08.2020, №UA100380/2020/713934 від 18.08.2020, №UA100380/2020/713436 від 12.02.2020, у яких визначена митна вартість ідентичного товару, що був поставлений на митну територію України тим самим постачальником та для того самого покупця (позивача), на тих самих комерційних умовах, за тим самим контрактом (а.с.49).

Проте, такі декларації відповідачем не були взяті до уваги в порушення ст. 57 Митного кодексу України і в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару необґрунтовано зазначено, що у митного органу відсутня інформація стосовно операцій з ідентичними та побідними ( аналогічними ) товарами, внаслідок чого застосовано саме резервний (6) метод.

Крім того, суд також критично оцінює посилання представника відповідача на використання відповідачем, як джерела інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, відомостей, що зазначені в митних деклараціях: МД №UА100380/2020/715942 від 15.09.2020; МД №UА100490/2020/836104 від 21.08.2020; МД № UА100490/2020/836104 від 21.08.2020; МД №UА209310/2020/010236 від 07.09.2020; МД № UА100490/2020/836104 від 21.08.2020; МД №UА100490/2020/836104 від 21.08.2020, оскільки в зазначених деклараціях митна вартість визначена за резервним (6) методом. В той же час суду не надано належних та достовірних доказів, що товар за такою (певною) митною вартістю дійсно ввезений в Україну, що рішення про коригування митної вартості товарів не оскаржувалось та не скасовано судом.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, як вже встановлено, згідно з умовами зовнішньоекономічного договору від 13.06.2016, продавець відвантажує, а покупець (позивач) приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання.

Отже, імпортованому позивачем товару (шини бувші у використанні) властива наявність певних характеристик, які суттєво можуть вплинути на його вартість, адже у залежності від зносу шин чи/або дати їх виробництва, може зменшуватись і їх вартість.

З огляду на викладене, навіть у випадку ввезення на митну територію України шин бувших у використані однакового розміру та від одного і того ж виробника, їх вартість може різнитись в залежності від зносу чи/або дати їх виробництва.

При цьому, суд звертає увагу на те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів за наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого позивачем товару не може бути визначена за ціною договору.

Більш того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Не наведення митницею у рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

У той же час, посилання відповідача на неподання декларантом всіх необхідних документів, які підтверджують заявлену митну вартість, як на доказ правомірності оскаржуваних рішень, оцінюються судом критично, адже в даному випадку судом встановлено, що навіть додатково подані позивачем документи, а саме: лист від 01.10.2020, залишились поза увагою відповідача, разом з тим відсутність будь - яких інших документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA408000/2020/000011/2 від 01.10.2020 не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, оскільки на час прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2020/00228 були відсутні підстави, передбачені ч. 6 статті 54 МК України, зазначене рішення суб`єкта владних повноважень також є протиправним та підлягає скасуванню.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду викладене та виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги у вказаній частині (скасування рішення та картки відмови) підлягають задоволенню.

З урахуванням встановлених вище обставин судова колегія приходить до висновку про необґрунтованість використання Буковинською митницею резервного методу визначення митної вартості товару, оскільки, як було встановлено раніше, у Відповідача були наявні всі правові підстави для визначення митної вартості імпортованого ФОП ОСОБА_1 товару за першим методом - за ціною договору.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чернівецької митниці - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст. ст. 328-329, 331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма