Справа № 420/22470/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) про:

- визнання протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні індексації пенсії позивачу із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796;

- зобов`язання відповідача провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії позивачу відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Пре загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 10846,37 грн. на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 ,постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком з 2022 року відповідно до Закону Украі?ни від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). Для обчислення розміру пенсії позивача при її призначенні відповідачем був врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 рр., в розмірі 10846,37 грн. Позивач звернулася до відповідача із заявою щодо повідомлення інформації чи проведено перерахунок її пенсії відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV із застосуванням коефіцієнтів збільшення, установлених Постановами КМУ №168 та №185 та просила здійснити такий перерахунок, якщо його проведено не було. Однак, листом №16211-14630/Г-02/8-1500/24 від 24.05.2024 року відповідач повідомив, що внаслідок індексації пенсія позивача не підлягала підвищенню, а тому на підставі п.6 Постанови КМУ №168 та п.3 Постанови КМУ №185 позивачу установлено щомісячні доплати до пенсії в розмірі 100 грн з 01.03.2023 та з 01.03.2024 відповідно. На думку позивача нормами п.6 Постанови КМУ №168 та п.3 Постанови КМУ №185 врегульовано виплату щомісячних доплат до пенсій, у випадку нездійснення підвищення пенсій за зверненнями, що надійшли до 31 грудня поточного року та дані положення постанов не свідчать про те, що пенсіі?, призначені за зверненнями які надійшли до 31 грудня відповідного року, не підлягають перерахунку. Перерахунок (індексація) пенсій на підставі ч.2 ст.42 Закону №1058-IV здійснюється шляхом збільшення показника середньоі? заробітноі? плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який? враховується для обчислення пенсіі?, та оскільки, показник середньоі? заробітноі? плати, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсіі? позивачу становить 10846,37 грн, відповідач зобов`язаний був застосувати коефіцієнти підвищення у розмірі 1,197 та у розмірі 1,0796, помноживши на нього вказаний показник (10846,37 грн) у кожному періоді перерахунку (індексації?). Обмеження проведення індексації особам, середньомісячний заробіток яких для обчислення пенсіі? перевищував показник середньоі? заробітноі? плати (доходу) в Україні для проведення перерахунку на відповідний рік є протиправним. За таких обставин, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду письмовий відзив, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що з 07.09.2022 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, розмір пенсії позивача обчислений з урахуванням середньої заробітної плати за 2019-2021 роки у розмірі 10846,37 грн. Представник відповідача вказує, що базою для індексації показника середньої заробітної плати є саме показник, який застосовувався для обчислення пенсії станом на 1 жовтня 2017 року, тобто показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (згідно Постанови КМУ №124 від 20.02.2019 року), а середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та яка враховується для обчислення пенсії за 2014-2016 роки становила 3764,40 грн., збільшена на коефіцієнти 1,17; 1,1; 1,11; 1,14, 1,197 та 1,0796 (згідно Постанов КМУ №№124, 251, 127, 118, 168, 185) та станом на 01.03.2024 становить 7994,47 грн. Враховуючи те, що середня заробітна плата, яка враховується для обчислення пенсії позивача становить 10846,37 грн, тобто є значно більшою, ніж 7994,47 грн, відносно позивача є недоцільним застосування показника середньої заробітної плати станом на 1 жовтня 2017 року, помноженого на коефіцієнти підвищення згідно наведених вище постанов, в тому числі постанови КМУ №185 від 23.02.2024. При цьому, позивачу була нарахована щомісячна доплата у розмірі 100 грн відповідно до п.3 постанови КМУ №185 від 23.02.2024, тобто розмір пенсії позивача був проіндексований Головним управлінням у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, представник відповідача вказує, що жодних законних підстав для індексування показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, який застосовується при обчисленні пенсії позивача, шляхом множення на коефіцієнти 1,0796 та 1,1197 не існує.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також вказаною ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області надати до суду в строк для надання відзиву належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача.

Ухвалою суду від 25.10.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника повивача про зупинення провадження по справі.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 07.09.2022 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону Украі?ни від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З розрахунку заробітку для обчислення пенсії позивача, наявного в матеріалах справи, вбачається, що загальний страховий стаж роботи складає 39 років 05 місяців 29 днів, середній заробіток за 3 попередні роки становить 10846,37 грн (за 2019-2021 роки), середньомісячний заробіток для обчислення з урахуванням індивідуального коефіцієнту становить 12306,18 грн.

Позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Одеській області щодо отримання інформації чи проведено перерахунок її пенсії відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV із застосуванням коефіцієнтів збільшення, установлених Постановами КМУ №168 та №185 та просила здійснити такий перерахунок, якщо його проведено не було.

Листом від 24.05.2024 року №16211-14630/Г-02/8-1500/24 пенсійний орган з посиланням на пункти відповідних Постанов КМУ та вказанням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у відповідні роки, що є меншими за показник середньої заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 , повідомив позивача, що оскільки з 07.09.2022 призначено пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески (за 2019-2021 роки - 10846,37 грн), для врахування коефіцієнтів1,197 та 1,0796 при перерахунках пенсії з 01.03.2023 та з 01.03.2024 підстав не має.

На зазначених підставах з 01.03.2023 пенсію позивача перераховано в зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та при страховому стажі 39 років 5 місяців (враховано по 17.08.2022), середньомісячній заробітній платі 12306,18 грн (коефіцієнт для обчислення 1,13459 * 10846,37 грн), визначений за період з 01.07.2000 по 31.08.2022 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір становить 5699,79 грн, де: розмір пенсії за віком 4850,73 грн; доплата за 9 років понаднормативного стажу 212,49 грн; надбавка на індексації 01.03.2023 100,00 грн; надбавка на індексації 01.03.2024 100,00 грн; підвищення жінкам 9% ОРП 436,57 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом Украі?ни від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

Згідно з положеннями ч.2 ст.42 Закону №1058-IV, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року №124 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №124).

При цьому, хоча вказаний Порядок і затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проте, враховуючи пункт 1 Порядку №124, його дія поширюється не лише на проведення індексації пенсій у 2019 році, а й на її проведення в наступні роки.

Цим Порядком відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (п.1 Порядку №124).

Пунктом 2 Порядку №124 визначено, що перерахунку підлягають, зокрема, пенсії, обчислені відповідно до Закону №1058-IV.

Перерахунку підлягають пенсії, призначені за зверненнями, які надійшли, зокрема, по 31 грудня включно року, що передує року, в якому проводиться перерахунок, крім тих, які на дату проведення перерахунку переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на умовах, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону (за зверненнями, які надійшли з 1 січня року, в якому проводиться перерахунок) (п.3 Порядку №124).

Пункт 4 Порядку №124 визначає формулу обчислення коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Згідно п.5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.

Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058-IV та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, пункту 4 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 3 жовтня 2017 р. № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 р. № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.

Згідно п.п.6, 7 Порядку №124 під час перерахунку пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону № 1058-IV на дату проведення перерахунку.

Під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Збільшений відповідно до цього Порядку показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, застосовується під час проведення наступних перерахунків пенсій, переведення з одного виду пенсії на інший (крім умов, визначених абзацом третім частини третьої статті 45 Закону).

Отже, в силу приписів п.5 Порядку №124, у 2019 році при перерахунку пенсій застосовувався показник середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 р., який складав 3764,40 грн. Він підлягав збільшенню на коефіцієнт 1,17, визначений п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. №124. З урахуванням цього, при перерахунку пенсій у 2019 році застосовувався показник середньої заробітної плати 4404,35 грн. (3764,40 х 1,17).

24.02.2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова №168).

Пунктом 1 вказаної Постанови установлено, що з 1 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197.

23.02.2024 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі Постанова №185).

Пунктом 1 вказаної Постанови установлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.

Водночас, п.6 Постанови №168 установлено з 1 березня 2023 р. до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV за зверненнями, що надійшли до 31 грудня 2022 р. включно, які не підвищуються з 1 березня 2023 р. згідно з Порядком №124, щомісячну доплату до пенсії в розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до встановленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2021 р. №127 Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році та пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Аналогічна норма була встановлена й підп.6 п.2 Постанови №185 (доплата в розмірі 100 грн).

Пунктом 10 Постанови №168 установлено, що: у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії; розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Аналогічні положення передбачені п.3 Постанови №185.

Тобто у відповідності до вказаних положень Постанов №168, №185 середня заробітна плата збільшується (множиться) на коефіцієнти збільшення 1,197; 1,0796. Якщо в разі такого збільшення розмір пенсії не підвищується - пенсія збільшується на 100 грн - в березні 2023 року та 100 грн - в березні 2024 року.

Таким чином, у 2023 році для цілей індексації показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до п.5 Порядку №124, становив 7405,03 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197); у 2024 році - 7994, 47 грн (7405,03 грн х 1,0796).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV призначена з 07.09.2022 року, а отже позивач, в силу приписів ст.42 Закону №1058-IV, має право на її перерахунок у 2023 та 2024 роках.

В той же час, такий перерахунок не призводить до підвищення пенсії позивача у вказані періоди, оскільки пенсія позивачу була призначена в 2022 року і для обчислення її розміру був застосований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн.

При цьому, вказаний показник є більшим за показники середньої заробітної плати, які підлягають застосуванню при проведенні перерахунку пенсії при проведенні її індексації відповідно до статті 42 Закону №1058-IV, визначених відповідно до п.5 Порядку №124, збільшених на коефіцієнт 1,197 (в 2023 році) та на коефіцієнт 1,0796 (у 2024 році), а саме: 7405,03 грн та 7994, 47 грн відповідно.

Варто зауважити, що, приймаючи Постанови №168, 185 Уряд передбачав, що внаслідок перерахунку певні пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-IV, не підвищаться. У зв`язку з цим для досягнення мети індексації установлені щомісячні доплати.

Враховуючи зазначене, пенсії, призначені у 2020-2022 роках з урахуванням показників середньої заробітної плати відповідно 7763,17 грн, 9118,81 грн, 10846,37 грн, не індексуються (із застосуванням коефіцієнта збільшення 1,17 (з 01.03.2019), 1,11 (з 01.05.2020), 1,11 (з 01.03.2021), 1,14 (01.03.2022) та 1,197 (з 01.03.2023), 1,0796 (з 01.03. 2024)). Проте до таких пенсій встановлюються щомісячні доплати в розмірі 100 грн (з 01.07.2021), 135 грн (з 01.03.2022), 100 грн (01.03.2023), 100 грн. (з 01.03.2024) у межах максимального розміру пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з перерахунків пенсії, листа відповідача №16211-14630/Г-02/8-1500/24 від 24.05.2024 року, ОСОБА_1 проведені перерахунки пенсії та нараховані надбавка 100 грн на індексації 01.03.2023 року та надбавка 100 грн на індексації 01.03.2024 року.

З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача здійснити індексацію пенсії позивача із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197; 1,0796 за 2023-2024 роки, оскільки, у відповідача були відсутні правові підстави для проведення такого перерахунку.

Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач неправомірно не застосував з 01.03.2023 року і 01.03.2024 року середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, в розмірі 10846,37 грн. та коефіцієнти збільшення показника заробітної плати відповідно 1,197 і 1,0796, є необґрунтованими та не відповідають положенням Порядку №124.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для здійснення індексації пенсії позивача шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення її пенсії на коефіцієнти збільшення 1,197 з 01.03.2023р., 1,0796 з 01.03.2024 року, а відтак пенсійний орган не допустив протиправної поведінки та не порушив право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що механізм індексації, затверджений Порядком №124, протирічить положенням ч.2 ст. 42 Закону №1058-IV, оскільки наведені приписи Закону не містять обмежень щодо періоду після призначення пенсії, впродовж якого індексація пенсії не здійснюється.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, розмір та порядок якого визначаються за рішенням Кабінету Міністрів України. Отже, наведеними правовими приписами Кабінету Міністрів України надано повноваження з визначення порядку проведення перерахунку пенсії з метою її індексації.

Порядок №124 затверджений постановою Кабінету Міністрів України в межах наданих йому законом повноважень. Цей Порядок ні в цілому, ні в окремій його частині не був визнаний незаконним та нечинним.

Як наслідок, норми Порядку №124 були обов`язковими для пенсійного органу та підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З приводу посилання позивача на висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений в п.56 постанови від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а, про те, що в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосовувати підхід, який би був найбільш сприятливим для особи, суд зауважує, що цей висновок був сформульований за інших фактичних обставин, ніж ті, що виникли у справі, яка розглядається.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 березня 2023 року у справі №154/3029/14-ц вказала на те, що Велика Палата Верховного Суду висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.

З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду в кожній конкретній справі.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошувала, що для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення. Слово «подібний» в українській мові має такі значення: такий, який має спільні риси з ким-, чим-небудь, схожий на когось, щось; такий самий; такий, як той (про якого йде мова). Тому термін «подібні правовідносини» може означати як правовідносини, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і правовідносини, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду надано квитанцію №4413-0410-7239-8870 від 15.07.2024 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 968,96 грн.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами встановленими ст.ст.295, 297 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Іванов Е.А.

.