Справа № 754/5344/24
Суддя: Буша Н. Д.
Дата ухвалення: 2024-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/98/24
Справа №754/5344/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2024 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Буша Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 полковника, начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 22 березня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_5 стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову № 95 по справі про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Зокрема, як зазначено в постанові, нібито 16 лютого 2024 року позивач не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у повістці, нібито отриманій позивачем 15 лютого 2024 року, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», а тому позивача було визнано винним у вчиненні зазначеного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.

Разом з тим, 15 лютого 2024 року позивач не ставив свій підпис про отримання повістки і повістку не отримував, оскільки службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , зупинивши позивача на вулиці перевірили його документи про інвалідність II групи, позивач пояснив про те, що він не підлягає мобілізації в силу стану здоров`я і пред`явив відповідне пенсійне посвідчення. Перевіривши документи його відпустили і повістку не вручали. Поряд з цим, через кілька днів 21 березня 2024 року до позивача додому з`явились працівники поліції, які доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де пояснили про нібито вчинене порушення. Оскільки позивач не погодився з таким порушенням і вимагав показати корінець отриманої ним повістки з його особистим підписом, позивачу пред`явили такий корінець і він побачив підпис, який зовсім не схожий на його власний, тобто за нього розписалась інша невідома особа. Оскільки позивач наполягав, що цей підпис не його і за нього розписалась інша особа, і тим більше в силу стану здоров`я як інвалід ІІ групи не підлягає мобілізації до лав Збройних Сил України, позивача відпустили, будь-якої постанови відносно позивача або акту про відмову від підпису у його присутності складено не було і йому не вручалось. Про існування постанови №95 від 22 березня 2024 року, позивач дізнався лише 30 березня 2024 року, отримавши її по пошті. Із зазначеною постановою позивач не погоджується, оскільки вона є незаконною і винесена з порушенням норм законодавства України без повного, всебічного та належного дослідження всіх обставин справи та за відсутністю належних доказів вручення позивачу повістки про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 16 лютого 2024 року, у зв`язку з чим позивач вважає, що дана постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю складу такого порушення.

Ухвалою суду від 17.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем 13.05.2024 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на правомірність та законність спірної постанови, дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а також наявність достатніх доказів, що підтверджуються факт вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення №95 від 22 березня 2024 року ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а також обставини передбачені ч. 2 ст. 33 та ст.ст. 34, 35 КУпАП, 16.02.2024 не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, зазначений у повістці, отриманій 15.02.2024, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абз. 2 ч. 1 та ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 5 100 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 1ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП АДРЕСА_1 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені ІНФОРМАЦІЯ_5 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_5.

Приписами ч. 1 ст.210-1 КУпАП (станом на дату вчинення правопорушення 16.02.2024) передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 2 статті 210-1КУпАП (станом на дату вчинення правопорушення 16.02.2024) передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

В протоколі про адміністративне правопорушення №95, складеного відносно ОСОБА_1 22 березня 2024 року, уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідальним виконавцем адміністративного відділення старшого солдату ОСОБА_3 вказано, що правопорушення вчинене в особливий період, під час дії в державі правового режиму «воєнного стану», передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Окрім того, в графі «чи притягувався протягом року до адміністративної відповідальності» зазначено «ні». Таким чином, доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.210-1 КУпАП суду надано не було.

19.05.2024 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ч. 2 ст. 210-1 КУпАП було викладено в новій редакції, а саме :«Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню,- тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.» та доповнено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в наступній редакції: «Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Кваліфікуючою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (станом на дату ухвалення постанови №95 від 22.03.2024 р.), є повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що в даному випадку стороною відповідача не підтверджено.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 ст.58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідачем при ухвалені постанови не враховано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та адміністративне стягнення було накладено на позивача незаконно та необґрунтовано, а тому є підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.

Враховуючи наведене, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 241-245, 246 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 полковника, начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне стягнення - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову №95 від 22 березня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_4 , якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП в розмірі 5 100 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня складання постанови до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 30.10.2024 року.

Суддя Н.Д.Буша