Справа № 560/10884/24
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10884/24

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

29 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2024 року позивач, - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови від 11.07.2024 ВП №74349005 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.09.2024 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Позивач в судове засідання не з`явився, належного представника не направив, разом з тим про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належного представника не направив, разом з тим про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду №560/16874/23 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021 та з 01.02.2022 на підставі довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 (від 14.08.2023 №6903/4.2-23-20, від 14.08.2023 №6903/4.2-23-21 та від 14.08.2023 №6903/4.2-23-22), виданих Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з врахуванням раніше виплачених сум.

06.03.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду у спосіб та порядок встановлений виконавчим документом.

У відповідь на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому було вказано, що "На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.12.2023, головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 22.02.2024 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021 та з 01.02.2022 на підставі довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 (від 14.08.2023 №6903/4.2-23-20, від 14.08.2023 №6903/4.2-23-21 та від 14.08.2023 №6903/4.2-23-22), виданих Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з врахуванням раніше виплачених сум. Розмір пенсії після перерахунку станом на 01.02.2020 склав 22281,78 грн., з 01.02.2021 24368,69 грн., з 01.07.2021 24411,19 грн., з 01.12.2021 24451,19 грн., з 01.02.2022 27148,80 грн., з 01.03.2022 30814,25 грн., з 01.07.2022 30860,75 грн., з 01.12.2022 30893,75 грн., з 01.03.2024 32527,75 грн.".

До відділу примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07.06.2024 надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій стягувач повідомив що рішення суду не виконано, пенсія виплачується в обмеженому розмірі.

11.07.2024 державний виконавець за невиконання рішення суду виніс постанову ВП №74349005 про накладення на Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області штрафу на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом

Позивач, вважаючи вказану постанову протиправною, звернувся із позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що невиконання боржником рішення суду без поважних причин тягне за собою наслідки, в числі яких накладення штрафу.

На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.12.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 22.02.2024 здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021 та з 01.02.2022 на підставі довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 (від 14.08.2023 №6903/4.2-23-20, від 14.08.2023 №6903/4.2-23-21 та від 14.08.2023 №6903/4.2-23-22), виданих Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з врахуванням раніше виплачених сум. Розмір пенсії після перерахунку станом на 01.02.2020 склав 22281,78 грн., з 01.02.2021 24368,69 грн., з 01.07.2021 24411,19 грн., з 01.12.2021 24451,19 грн., з 01.02.2022 27148,80 грн., з 01.03.2022 30814,25 грн., з 01.07.2022 30860,75 грн., з 01.12.2022 30893,75 грн., з 01.03.2024 32527,75 грн.

В подальшому, ОСОБА_1 пенсія виплачується з обмеженням максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Твердження позивача про те, що рішенням суду від 29.12.2023 у справі №560/16874/23 не зобов`язано провести перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром, є безпідставним.

У даному випадку висновки суду у справі щодо перерахунку пенсії є обов`язковими для відповідача не лише в межах цієї справи, але і під час виникнення/існування інших правовідносин, які пов`язані з пенсійним забезпеченням позивача, включаючи подальші перерахунки пенсії. Зважаючи на це, відповідач не має права повторно обмежувати максимальним розміром розмір пенсії позивача, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними.

Як наслідок, твердження позивача про виконання в повному обсязі рішення суду від 29.12.2023 у справі №560/16874/23 є безпідставним.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що державний виконавець правомірно прийняв постанову про накладення на пенсійний орган штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду. Тому у задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією із основних засад судочинства.

Згідно з ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частинами 2 та 3 ст.14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусовою виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як передбачено ст.63 ЗУ "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії визначена положеннями ст.75 Закону №1404-VIII.

Відповідно до ч.1 ст.75 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно з ч.2 ст.75 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вказаною нормою встановлено визначальну ознаку для накладення на боржника штрафу, а саме не виконання рішення суду без поважних причин. При цьому, поважними, в розумінні Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, згідно з рішенням суду в адміністративній справі №560/16874/23 судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021 та з 01.02.2022 на підставі довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 (від 14.08.2023 №6903/4.2-23-20, від 14.08.2023 №6903/4.2-23-21 та від 14.08.2023 №6903/4.2-23-22), виданих Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з врахуванням раніше виплачених сум.

Позивач на виконання судового рішення у справі №560/16874/23 з 22.02.2024 здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021 та з 01.02.2022 на підставі довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 (від 14.08.2023 №6903/4.2-23-20, від 14.08.2023 №6903/4.2-23-21 та від 14.08.2023 №6903/4.2-23-22), виданих Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, з врахуванням раніше виплачених сум. Розмір пенсії після перерахунку станом на 01.02.2020 склав 22281,78 грн., з 01.02.2021 24368,69 грн., з 01.07.2021 24411,19 грн., з 01.12.2021 24451,19 грн., з 01.02.2022 27148,80 грн., з 01.03.2022 30814,25 грн., з 01.07.2022 30860,75 грн., з 01.12.2022 30893,75 грн., з 01.03.2024 32527,75 грн..

Однак згідно наданих перерахунків пенсії, ОСОБА_1 пенсія виплачується з обмеженням максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тобто, з наданих доказів встановлено, що пенсійний орган здійснив обмеження розміру пенсії стягувача під час перерахунку.

Колегія суддів враховує, що судове рішення підлягає виконанню у спосіб та у порядку визначеними таким рішенням. Якщо судове рішення є незрозумілим сторонам у справі або державному виконавцю останні наділені правом на звернення до суду з відповідною заявою в порядку визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зміна чи встановлення способу та порядку виконання судового рішення можлива виключно в порядку визначеному статтею 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням зазначеного, рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/16874/23 в частині здійснення нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 виконане, оскільки жодних застережень щодо не застосування обмеження не містить.

Навпаки, суд першої інстанції в межах справи №560/16874/23 фактично відмовив в цій частині вимог, зазначивши: "Щодо позовних вимог в частині перерахунку та виплати пенсії без проведення необґрунтованих обмежень їх розміру, всупереч раніше прийнятим судовим рішенням, які містяться в пенсійній справі (рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2023 у справі №560/3384/23 та від 24.04.2023 у справі №560/4889/23), суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, оскільки відповідний перерахунок пенсії на підставі довідок від 14.08.2023 №6903/4.2-23-20, від 14.08.2023 №6903/4.2-23-21 та від 14.08.2023 №6903/4.2-23-22 ще не проведений".

Крім того, колегія суддів зазначає, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.06.2024 у справі №560/3539/24 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.03.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.03.2022 з урахуванням індексації згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Колегія суддів враховує, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Щодо доводів в частині відсутності коштів, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі №360/4705/20 зазначив, що невиконання судового рішення органом Пенсійного фонду в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Між тим, як на підставу щодо невиконання в повному обсязі судового рішення у вищезазначеній справі, позивач вказує на відсутність фінансування необхідного на виплату коштів за судовими рішеннями.

Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Тобто, пенсійні виплати здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від територіального органу Пенсійного фонду України.

Частинами 1 та 2 статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно з п.п. 20, 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України, взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не змогло здійснити виплату перерахованої пенсії у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення немає.

Щодо доводів в частині обмеження максимальним розміром пенсії, колегія суддів зазначає, що рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/16874/23, в цій частині не було задоволено, а навпаки було відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині. Тобто, в цій частині підстав для накладення на позивача штрафу за невиконання судового рішення немає.

Щодо доводів в частині виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/16874/23, без врахування рішення Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №560/16974/23, колегія суддів зазначає, що справа №560/16974/23 стосується інших осіб, і до даних правовідносин неможливо її врахувати.

Також, колегія суддів враховує, що передумовою накладення державним виконавцем штрафу за невиконання судового рішення є сукупність вчинених дій та заходів, спрямованих на встановлення дійсних обставин стосовно виконання рішення суду, дослідження та оцінка наданих боржником доказів, а в разі необхідності витребування додаткових доказів. При цьому, оцінка всіх обставин має здійснюватись державним виконавцем в призмі змісту зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду.

Обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Разом з тим, на дату винесення оскаржуваної постанови, якою на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн, доказів встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником рішення суду без поважних причин матеріали справи не містять.

Отже, перерахунок на виконання рішення суду та виплата пенсії її без застосування обмеження максимальним розміром може бути виключно підставою для звернення до суду з новим позовом, однак не може слугувати підставою для висновку про невиконання пенсійним органом рішення суду. Дане питання в подальшому вирішувалось в межах справи №560/3539/24.

Враховуючи викладені обставини, які підтверджуються матеріалами адміністративної справи, судова колегія доходить до переконання про наявність підстав для визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.07.2024 ВП №74349005 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

З урахуванням вищезазначеного, висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, при розгляді справи судом першої інстанції не надано оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В межах даних правовідносин Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не виступає, як суб`єкт владних повноважень, оскільки не здійснює публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, а виступає як учасник виконавчого провадження (сторона виконавчого провадження - боржник).

Згідно з платіжною інструкцією №2675 від 09.08.2024, позивачем сплачено судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 2422 грн 40 коп. та у відповідності до платіжної інструкції №3284 від 12.09.2024, позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633 грн 60 коп

З урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, загальний розмір судових витрат, що підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, який виступав відповідачем у справі складає 6056 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.07.2024 ВП №74349005 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () судовий збір у загальному розмірі 6056 грн 00 коп. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачений ст.272, 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.