Справа № 360/928/24
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/928/24

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до Офісу Генерального прокурора (далі відповідач 1), Луганської обласної прокуратури (далі відповідач 2), відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення від 26.08.2024 просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн;

зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн;

визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на виплату ОСОБА_1 грошової компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 грн, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 грн;

зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення виплати грошової компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 грн, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 грн;

визнати протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн;

зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену заробітну плату прокурора за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно на підставі частин третьої статті 81 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті;

визнати протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн;

зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, яка повинна обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року - 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року - 3028 гривень, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті;

допустити до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату прокурора за один місяць.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено, що позивач з 23 грудня 2008 року по 22 липня 2024 року (по день звільнення з органів прокуратури), працював на різних посадах в органах прокуратури Луганської області.

За період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно позивачу повинна бути нарахована заробітна плата, для визначення розміру якої слід використовувати посадовий оклад виходячи з 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом, зокрема прокурора обласної прокуратури - 1,2. Відповідно до норм Закону України «Про Державний бюджет України за 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-IX установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн, а тому розмір посадового окладу прокурора обласної прокуратури, на думку позивача, мав становити 90 840 грн (25 х 3028 х коефіцієнт 1,2).

Проте відповідачем 2 було нараховано та виплачено ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року заробітну плату, для визначення суми якої використовувалася величина під назвою «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури» в розмірі 1600 грн.

Зокрема, відповідно до розрахункового листа за травень та червень 2024 року посадовий оклад позивача для нарахування заробітної плати становив 48 000 грн виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб для розрахунку посадового окладу 1600 грн (48000/25/1,2=1600).

Крім того, у зв`язку зі звільненням з органів прокуратури з 22.07.2024, з позивачем було проведено повний розрахунок, а саме нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки на загальну суму 250 235,40 грн, з врахуванням податків та обов`язкових платежів, тривалістю 102 календарних дні, а саме: 3 календарних дні щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований робочий рік з грудня 2020 по грудень 2021 року; 30 календарних дні з грудня 2021 по грудень 2022 року та 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури; 30 календарних днів з 23 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року та 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури; 9 календарних днів з 01 січня 2024 року по 22 липня 2024 року щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури.

При нарахуванні зазначеної суми компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, відповідачем 2 при розрахунку посадового окладу також використано прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури у розмірі 1600 грн.

Позивач вважає застосування спеціального прожиткового мінімуму для працездатних осіб для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури неправомірним та таким, що суперечить Конституції України, законам України «Про прокуратуру», «Про прожитковий мінімум», які не передбачають окремого розміру прожиткового мінімуму для обчислення заробітної плати прокурора. Внаслідок цього розмір заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки позивача не відповідає розміру, установленому спеціальним Законом, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не погоджується із виплаченими сумами та вважає, що порушено його право на належне матеріальне забезпечення та право на володіння майном в розумінні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду.

Відповідач 1 Офіс Генерального прокурора позов ОСОБА_1 не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив таке.

Засади і порядок оплати праці прокурорів в Україні врегульовані, зокрема Законом України № 1697-VII; бюджетним законодавством, Законом України «Про оплату праці» від 25.03.1995 № 108/95-ВР (далі Закон № 108/95-ВР), що визначає загальні принципи та порядок оплати праці в Україні, зокрема забезпечення мінімальних державних гарантій щодо заробітної плати та соціальних виплат.

Статтею 81 Закону № 1697-VII визначено заробітну плату прокурора.

Статтею 89 Закону № 1697-VII передбачено, що фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Згідно зі статтею 90 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до частини третьої статті 81 Закону 1697-VII з 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону № 108/95-ВР умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону.

Згідно зі статтею 13 Закону № 108/95-ВР оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування цих норм матеріального права міститься у постановах Верховного Суду України від 12.07.2016 у справі № 21-1726а16 та від 13.07.2016 у справі № 21-1488а16.

Порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету частиною першою статті 116 Бюджетного кодексу України визнається бюджетним правопорушенням, за що статтею 121 цього Кодексу передбачена відповідальність.

З огляду на викладене органи прокуратури України не мають правових підстав для виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці.

Відповідно до частин першої і другої статті 95 Конституції України бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами.

Виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 № 1082-ІХ, у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури встановлено в розмірі 1600 гривень.

Аналогічний прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури в розмірі 1600 гривень, також встановлено і Законами України «Про Державний бюджет України» на 2022-2024 роки.

Вищевказані норми є чинними та підлягають застосуванню при розрахунку заробітної плати прокурорам відповідно до статті 81 Закону № 1697-VII, оскільки зазначена норма передбачає лише те, що посадові оклади прокурорів розраховуються з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а вже розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначається законами про державний бюджет.

На думку відповідача, у даному випадку визначений законодавцем у законах про державний бюджет станом на 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 та на 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, не суперечить вимогам Закону № 1697-VII та не свідчить про протиправну бездіяльність Офісу Генерального прокурора з огляду на те, що заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалася і виплачувалася з урахуванням чинних законодавчих актів.

З посиланням на правові позиції Конституційного Суду України, викладені у Рішеннях від 26.12.2011 № 20-рп/2011, від 22.05.2018 № 5-р/2018, від 25.01.2012 № 3-рп/2012, відповідач зауважує, що імперативом для Офісу Генерального прокурора є встановлені в законах України про державний бюджет норми, які не підлягають розширеному тлумаченню або застосуванню, як альтернативні. У зв`язку з цим Офіс Генерального прокурора позбавлений повноважень щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснення нарахування заробітної плати прокурорам, виходячи з розміру посадового окладу, передбаченого статтею 81 Закону № 1697-VII, який розрахований з іншого розміру прожиткового мінімуму, ніж передбачено законами про державний бюджет для розрахунку посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Наведене свідчить про відсутність з боку Офісу Генерального прокурора протиправних дій (бездіяльності) щодо ненарахування та невиплати заробітної плати ОСОБА_1 .

При цьому у бюджетних призначеннях органам прокуратури України (бюджетна програма 0901000 «Здійснення прокурорської діяльності, підготовка та підвищення кваліфікації працівників органів прокуратури») на заробітну плату, встановлених законами України про державний бюджет України на 2021-2024 роки відповідні кошти для реалізації вимог статті 81 Закону № 1697-VII, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, зокрема у 2021 році - 2270 грн, у 2022 році - 2481 грн, у 2023 році - 2684 грн, у 2024 році - 3028 грн не були передбачені.

Водночас, зменшення заробітної плати прокурорів у вказаний спосіб та можливі від цього наслідки не лише нівелюють належний рівень матеріального забезпечення прокурорів, а й ставлять під загрозу ефективне функціонування прокуратури як інституції в цілому. Очевидно, що при підготовці таких положень не взято до уваги процедуру здійснення кримінального провадження, обсяг завдань сторони обвинувачення, роль прокурора у провадженні та всю повноту його відповідальності за результати досудового розслідування. Крім того, на прокуратуру відповідно до закону покладено завдання з координації діяльності всіх правоохоронних органів.

Така дискримінація у питанні оплати штучно понижує статус прокуратури як конституційного органу, прокурора порівняно з іншими учасниками провадження, що вочевидь впливатиме на його мотивацію, а відповідно й на якість виконання поставлених перед ним завдань.

Не можна залишати поза увагою і питання запобігання корупційним проявам, оскільки неналежне матеріальне забезпечення є одним із корупційних ризиків, на чому неодноразово зазначалося міжнародними експертами у своїх рекомендаціях.

Експертами Венеціанської комісії у пункті 180 Висновку щодо проекту Закону України «Про прокуратуру» щодо матеріального забезпечення працівників прокуратури зазначалося, що «потреби прокурорів повинні бути відповідно покриті за рахунок зарплати прокурорів».

Ще у жовтні 2000 року Комітетом Міністрів Ради Європи було прийнято Рекомендацію (2000) 19, якою визнано важливу роль прокуратури у забезпеченні верховенства права та боротьбі зі злочинністю, а також відведено першорядне місце у системі кримінальної юстиції.

За Бордоською декларацією «Судді та прокурори у демократичному суспільстві», ухваленою спільно Консультативною Радою європейських суддів та Консультативною Радою європейських прокурорів 08.12.2009, «для забезпечення незалежного статусу прокурорів необхідно, зокрема, щоб умови оплати їх праці забезпечувалися гарантіями, передбаченими законом» (п. 8).

На неможливість зміни спеціального законодавства законами України про державний бюджет неодноразово вказував Конституційний Суд України, зокрема у своїх рішеннях від 27.02.2020 № 3-р та від 26.03.2020 № 6-р (останнє стосувалося заробітної плати прокурорів).

Законодавство України не передбачає можливості для виплат заробітної плати працівникам прокуратури поза межами видатків державного бюджету.

З метою врегулювання порушеного питання Радою прокурорів України скеровано лист Прем`єр-міністру України Д. Шмигалю (лист від 06.08.2024 № 05/1/3- 70вих-24), у якому висловлено обґрунтовану позицію щодо недопущення дискримінаційного підходу в оплаті праці прокурорів та працівників інших органів та прохання доручити Мінфіну при підготовці проєкту Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» врегулювати порушене питання.

За результатами розгляду листа Прем`єр-міністром надано доручення Мінфіну від 14.08.2024 № 25864/1/1-24 опрацювати питання та поінформувати Раду прокурорів України та Кабінет Міністрів.

Щодо вимоги зобов`язання Луганської обласної прокуратури провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з 01.05.2024 по 22.07.2024 на підставі частини 3 статті 81 Закону № 1697-VII, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, зокрема у 2024 році 3028 грн, а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них, 93 календарних дні виходячи з посадового окладу, який повинен обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2023 2684 грн, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 3028 грн, за вирахуванням фактично виплачених сум та утримання передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті, зазначив таке.

Частиною першою статті 14 Закону № 1697-VII визначено, що загальна чисельність працівників органів прокуратури становить не більше 15000 осіб, зокрема загальна чисельність прокурорів становить не більше 10000 осіб.

Мінімальні додаткові видатки органів прокуратури для забезпечення виплати заробітної плати прокурорам, у тому числі ОСОБА_1 , у 2024 році з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 3028 грн склали би 4 284 000 000 грн і це розрахунок лише по посадовим окладам прокурорів окружних прокуратур (без урахування посадових окладів прокурорів обласних прокуратур, Офісу Генерального прокурора та перебування на адміністративних посадах) та без врахування надбавок, матеріальних допомог тощо: посадовий оклад прокурора окружної прокуратури з розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі: - 3028 грн 75 700 грн (3028 х 25); - 1600 грн 40 000 грн (1600 х 25). Різниця 35 700 грн (75 700 грн 40 000 грн) х 10 000 прокурорів х 12 місяців = 4 284 000 000 грн.

При цьому у бюджетних призначеннях органам прокуратури України на заробітну плату, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460-IX відповідні кошти для реалізації вимог статті 81 Закону № 1697-VII, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, зокрема у 2024 році 3028 грн не були передбачені.

Законом № 1697-VII визначено базовий розмір посадового окладу прокурора, який становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У свою чергу, визначення прожитковому мінімуму, правові основи для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень закріплено у Законі України від 15 липня 1999 року № 966-ХІV «Про прожитковий мінімум». Норма частини третьої статті 81 Закону № 1697-VII встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу прокурора, але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього, тобто є бланкетною. При цьому, розмір прожиткового мінімуму визначається виключно законом про Державний бюджет України.

Відтак, конкретний базовий розмір посадового окладу прокурора визначається шляхом застосування частини третьої статті 81 Закону № 1697- VII разом із відповідною нормою закону про Державний бюджет України на конкретний календарний рік.

Водночас, відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» № 966- ХІV законодавець не обмежений у виокремленні прожиткового мінімуму для окремих соціальних і демографічних груп населення.

Так, наприклад, Законами України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 № 3460- ІХ виокремлено прожитковий мінімум для: «працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу, зокрема, прокурора окружної прокуратури». Зазначені норми не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, відповідають вимогам критерію якості закону, а тому підлягають застосуванню.

Це означає, що розмір окладу залежить від законів про Державний бюджет України, які приймаються на кожен рік, і не можуть бути перераховані окремо від цього процесу, про що зазначено також у рішенні Верховного Суду від 28.04.2021 у справі № 805/1505/17-а.

Офіс Генерального прокурора не має повноважень самостійно змінювати посадові оклади прокурорів, оскільки розмір заробітної плати прокурорів визначається законодавством України, зокрема: основні положення щодо оплати праці прокурорів, включно з окладами, надбавками та преміями врегульовані - Законом України «Про прокуратуру», посадові оклади прокурорів залежать від бюджетних асигнувань, що визначаються щорічно у державному бюджеті регулюються - Законом України про Державний бюджет України, а постановами Кабінету Міністрів України врегульовується встановлювання окладів та додаткових виплати для працівників правоохоронних органів, включно з прокурорами.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.01.2018 у справі № 810/1304/16.

З рахуванням вищезазначеного, Офіс Генерального прокурора позбавлений повноважень самостійно без правового врегулювання та фінансової можливості щодо збільшення видатків з Державного бюджету України, здійснювати нарахування заробітної плати прокурорам, виходячи з розміру посадового окладу, передбаченого статтею 81 Закону № 1697-VII, зміни такого типу зазвичай впроваджуються через внесення поправок до відповідних законодавчих актів. Механізм впровадження таких змін складається з певних етапів таких як: підготовка законодавчої ініціативи щодо зміни прив`язки окладу; обговорення та прийняття змін у Верховній Раді України; внесення відповідних змін до законодавства і практичне застосування нової системи розрахунку.

Відтак, встановлення посадових окладів прокурорів має здійснюватись на підставі Закону, а не самостійних рішень Офісу Генерального прокурора, оскільки це може призвести до порушення норм бюджетного законодавства і принципу законності.

Щодо зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні відпусток за вирахуванням фактично виплачених сум повідомив, що вказана позовна вимога є похідною від первісної позовної вимоги, яка є безпідставною з огляду на викладене вище, а отже зазначена позовна вимога не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, відповідач 1 просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідач 2 Луганська обласна прокуратура позов ОСОБА_1 також не визнав, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив таке.

Частиною 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Забезпечення функціонування системи прокуратури за змістом ст.ст. 89, 90 Закону №1697-VII та ст.ст. 23, 48 Бюджетного кодексу України передбачає визначення у державному бюджеті України видатків на фінансування прокуратури не нижче рівня, що забезпечує можливість повного і незалежного здійснення нею повноважень відповідно до закону, проте будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно із ст. 89 Закону України «Про прокуратуру» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора. Фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Саме Законом про Державний бюджет на відповідний рік визначається розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, як розрахункову величину, який слід застосовувати у зазначених випадках.

Враховуючи вищезазначене, відсутні суперечності між ст. 81 Закону № 1697-VІІ і Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» при вирішенні питання щодо розрахунку посадового окладу позивача.

Позивачу заробітна плата нараховувалась у спірний період на підставі ст. 81 Закону № 1697-VІІ.

Головним документом, що застосовуються в процесі виконання бюджету щодо видатків, пов`язаних із заробітною платою є штатний розпис, в якому міститься інформація про діючий розмір посадового окладу працівника бюджетної сфери та кількість штатних посад відповідного органу на певний бюджетний період.

Розмір посадового окладу в період роботи в органах прокуратури ОСОБА_1 був встановлений на підставі затверджених штатних розписів та в межах установленого фонду оплати праці і визначався відповідно до діючих нормативно-правових актів, а саме статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Посадовий оклад прокурора обласної прокуратури встановлюється з урахуванням коефіцієнту 1,2 посадового окладу прокурора окружної прокуратури (ч. 4 ст. 81 Закону № 1697-VІІ), а саме: 1600 грн (прожитковий мінімум) *25 прожиткових мінімумів = 40000 грн; 40000 грн *коефіцієнт 1,2 = 48000 грн.

Отже, позивачу розмір посадового окладу, визначений штатним розписом, обґрунтовано обрахований відповідно до норм чинного законодавства (Законів України «Про прокуратуру» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік»).

Наказом керівника обласної прокуратури № 310к від 08.07.2024 позивача звільнено з посади прокурора відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Луганської обласної прокуратури з 22 липня 2024 року у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням.

Обчислення компенсації за невикористані відпустки здійснюється відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 (далі Порядок № 100).

Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Отже, сума компенсації обчислюється таким чином: 1) щодо відпусток, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році (абзац 2 п. 2 Порядку № 100); 2) щодо відпусток, на які працівник набув право з 1 січня 2024 р., виходячи з виплат, нарахованих за загальним правилом, тобто з виплат за останні 12 календарних місяців роботи (або за відповідний менший відпрацьований період), що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки (абзац 1 п. 2 Порядку № 100).

З огляду на вказаний розмір посадового окладу ОСОБА_1 обраховувалася заробітна плата та здійснено інші виплати згідно чинного законодавства, зокрема, грошова компенсація за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарні дні.

Підстави для визначення посадового окладу позивачу в іншому розмірі, ніж передбаченого штатним розписом відсутні.

Луганська обласна прокуратура є бюджетною установою, повністю фінансується за рахунок коштів Державного бюджету, розпорядником яких є Офіс Генерального прокурора. Власних коштів Луганська обласна прокуратура не має.

Таким чином, обласна прокуратура здійснює всі виплати, у тому числі і заробітної плати, в межах кошторисних призначень, виділених Офісом Генерального прокурора на вказані цілі.

Вищий адміністративний суд України у постанові від 06.12.2016 у справі № 818/92/16 зробив висновок, що обласна прокуратура в питанні нарахування та виплати заробітної плати прокурорам повинна діяти в межах видатків Державного бюджету на оплату праці таких працівників.

Крім того, норма ст. 81 Закону № 1697-VІІ є загальною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу прокурора окружної прокуратури (25), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього.

Закон України «Про Державний бюджет на 2024 рік» встановлює розмір прожиткового мінімуму для визначення посадового окладу прокурора, норми якого і застосовуються в ст. 81 Закону № 1697-VІІ і є єдиною спеціальною нормою, якою визначається розмір посадового окладу прокурора окружної прокуратури.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу прокурора - 1600 грн, тобто залишився на рівні 2023 року.

Запровадження величини «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу прокурора» не суперечить законодавству України та не дискримінує професійну діяльність прокурора, оскільки у порівнянні з минулим роком розмір посадового окладу не зменшено.

З огляду на викладене органи прокуратури не мають правових підстав для визначення розміру посадового окладу іншого, аніж визначеного законами та проводити виплату заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці та в розмірах інших, ніж встановлено діючими нормативно-правовими актами.

Отже, здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 по 22.07.2024 немає підстав. На теперішній час рішення щодо неконституційності ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» Конституційним Судом України не приймалися.

На підставі викладеного, відповідач 2 просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В свою чергу позивач надав відповіді на відзиви відповідачів, відповідно до яких зазначив про безпідставність аргументів, викладених відповідачами у відзивах, які не можуть бути визнані такими, що спростовують доводи позивача у позовній заяві.

Так на думку позивача, Закон № 1697-VII не містить такого поняття як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури 1600,00 грн», а натомість чітко визначає, що для розрахунку посадового окладу прокурора використовується розрахункова величина як прожитковий мінімум, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, який за 2024 рік складає 3028 грн.

Відповідач 2 використовуючи розрахункову величину 1600 грн для розрахунку посадового окладу позивача замість 3028 грн, створив своїми діями суперечність між вище зазначеними законами, протиправно не прийнявши до уваги норми статті 81 Закону № 1697-VII, де визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Такої ж позиції дотримується Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 (пункт 2.4 мотивувальної частини).

Закон про Держбюджет ніяк не може бути спеціальним законом у сфері оплати праці прокурорів, оскільки не встановлює складових заробітної плати цієї категорії публічних службовців, таким є Закон № 1697-VII, а лише встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року, що не дає йому ознак спеціального закону.

На своєму офіційному вебсайті (https://rpu.gp.gov.ua/ua/rada_news.html? _m=publications&_c=view&_t=rec&id=350155) Рада прокурорів України зазначає, що прийнятий у Законі України «Про державний бюджет України на 2024 рік» зменшений майже удвічі щодо стандартного рівень прожиткового мінімуму для прокурорів окружних прокуратур не відповідає засадам верховенства права, підриває основні засади незалежності прокурора, а також призводить до явного несправедливого співвідношення посадових окладів працівників органів прокуратури з працівниками судів, інших державних органів та нівелює очікувані результати реформи органів прокуратури.

З огляду на викладене, керуючись статтями 65, 71 Закону України «Про прокуратуру», з метою виконання вимог національного законодавства та європейських стандартів щодо забезпечення незалежності прокурорів, їх соціального захисту та недопущення дискримінаційного підходу в оплаті праці, Рада прокурорів України звернулась до Кабінету Міністрів України з пропозицією розробити проект закону про внесення змін до Державного бюджету України на 2024 рік.

Тобто, вищий орган прокурорського самоврядування, який представляє інтереси усіх працівників органів прокуратури України, у тому числі Луганської обласної прокуратури, вважає незаконним та таким, що не відповідає засадам верховенства права встановлення окремо для прокурорів прожиткового мінімуму на рівні 1600 грн, а також дискримінацією такого підходу в оплаті праці для прокурорів.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, кошторис - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань. Тобто, це фактично індивідуальний фінансово-плановий акт, який не встановлює правових норм, а лише спрямований на їх виконання. Тому кошторис ні в якому випадку не може визначати обсяг витрати на заробітну плату, розмір якого суперечить положенням чинних законів, які регулюють питання оплати праці.

Що стосується штатного розпису, на думку позивача, це кадровий документ, який не може мати нормативного характеру, тому посилання відповідача 2 на цей документ, як на підставу виплати посадового окладу у меншому розмірі ніж це передбачено законом, є непереконливим.

Стосовно грошової компенсації за невикористані відпустки зазначив, що відповідачі у відзивах на позовну заяву фактично зазначили, що обчислення цієї компенсації було здійснено беручи до уваги при розрахунку посадового окладу прокурора розрахункову величину «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури 1600,00 грн», безпідставність якого наведені як в позовній заяві так і у відповіді на відзив.

На підставі викладеного позивач просить задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, залишено без руху.

Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 06 вересня 2024 відмовлено у задоволенні клопотання Луганської обласної прокуратури про розгляд в порядку загального позовного провадження справи.

Ухвалою суду від 11 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Офісу Генерального прокурора про розгляд в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Офісу Генерального прокурора про розгляд справи в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-74 КАС України, суд прийшов до такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями паспорта на ім`я позивача та картки платника податків.

Позивач з 23 грудня 2008 року по 22 липня 2024 року працював на різних посадах в органах прокуратури Луганської області, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з наказу керівника Луганської обласної прокуратури від 08 липня 2024 року № 310к, ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу підтримання публічного обвинувачення в суді та забезпечення діяльності у сфері запобігання та протидії корупції Луганської обласної прокуратури з 22 липня 2024 року за власним бажанням.

Пунктом 2 зазначеного наказу визначено відділу фінансування та бухгалтерського обліку Луганської обласної прокуратури провести повний розрахунок із ОСОБА_1 відповідно до законодавства, у тому числі виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні (3 календарних дні щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований робочий рік з грудня 2020 року по грудень 2021року, 30 календарних днів з грудня 2021 року по грудень 3022 року та 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури. 30 календарних днів з 23 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року та 13 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури. 9 календарних днів з 01 січня 2024 року по 22 липня 2024 року щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури).

Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями трудової трудової книжки на ім`я позивача та відповідного наказу.

З 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року Луганською обласною прокуратурою нараховувалася ОСОБА_1 заробітна плата, при цьому для розрахунку посадового окладу позивача використовувалася величина в розмірі 1600 гривень «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури», що підтверджується довідкою Луганської обласної прокуратури від 10.09.2024 № 21-86вих24 .

Крім того, при звільненні з органів прокуратури з 22.07.2024, ОСОБА_1 нараховано грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки на загальну суму 250 235,40 грн, з врахуванням податків та обов`язкових платежів, яка також розрахована з посадового окладу виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури в сумі 1600,00 грн, загальною тривалістю 102 календарних дні, що підтверджується довідкою Луганської обласної прокуратури від 10.09.2024 № 21-85вих24.

На думку позивача, нарахування розміру його заробітної плати за травень, червень та липень 2024 року повинно бути здійснено виходячи з посадового окладу, обчисленого із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2024 року становить 3028,00 грн. Крім того, сума компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки у загальній кількості 102 календарних днів має бути розрахована, зокрема за 93 календарних днів - виходячи з посадового окладу, обчисленого із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року в розмірі 2684,00 гривень, а 9 календарних днів - виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року в сумі 3028,00 грн.

Застосування спеціального прожиткового мінімуму для працездатних осіб для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури позивач вважає протиправним, у звязку із чим звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

За приписами статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює функції, визначені цією статтею. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VII), у преамбулі якого закріплено, що він визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 16 № 1697-VII незалежність прокурора забезпечується установленим законом порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності прокуратури; належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора, тощо.

Приписами частини першої статті 81 Закону № 1697-VII визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок (частина друга статті 81 Закону № 1697-VII).

Відповідно до частини третьої статті 81 Закону 1697-VII посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 1 січня 2021 року посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 1 січня 2022 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Посадові оклади інших прокурорів установлюються пропорційно до посадового окладу прокурора окружної прокуратури з коефіцієнтом, зокрема прокурора обласної прокуратури - 1,2 (пункт 1 частини четвертої статті 81 Закону № 1697-VII).

Згідно із частинами першою та другою статті 82 Закону № 1697-VII прокурору надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги для оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора.

Прокурору, який має стаж роботи в органах прокуратури понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (далі Закон № 2710-ІХ) установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема:

працездатних осіб - 2684 гривні;

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 № 3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» (далі Закон № 3460-ІХ) установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема:

працездатних осіб - 3028 гривень.

працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень.

Суд зауважує, що незалежність прокурорів є гарантією справедливого, неупередженого та ефективного здійснення ними своїх повноважень.

З метою законодавчого закріплення принципу незалежності прокурорів, у тому числі шляхом забезпечення їх належного матеріального забезпечення, законодавцем ще у 2014 році при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ, яким у частині 1 статті 81 встановлено, що заробітна плата прокурора регулюється цим законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір заробітної плати прокурора є Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати заробітної плати прокурора) застосовуватися не можуть.

Разом із цим розмір посадового окладу прокурора, який є складовим елементом заробітної плати прокурора, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15.07.1999 № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі - Закон № 966-XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 зазначеного Закону встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Слід зауважити, що Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури».

Водночас цим Законом прокурори не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість статтями 7 Законів № 2710-ІХ, № 3460-IX введено такий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури», розмір якого становить: 1600,00 грн.

Слід зауважити, що рівень прожиткового мінімуму 1600 грн визначено стосовно прокурорів з 2021 року. При цьому, зміни до Закону № 1697-VII в частині, яка регламентує розмір заробітної плати прокурорів протягом 2021-204 років, а також в Закон № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення заробітної плати прокурора, немає.

Суд зазначає, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 81 Закону № 1697-VII.

Водночас Закони № 2710-ІХ, № 3460-IX фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу прокурора, що порушує гарантії незалежності прокурорів щодо матеріального забезпечення.

У постанові від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21 з подібних правовідносин Верховний Суд зазначив, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Тобто у національному законодавчому полі існує колізія положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати яку можливо застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (Lex specialis derogate generali). Такий підхід використовується у випадку конкуренції норм: коли на врегулювання суспільних відносин претендують загальні та спеціальні норми права. Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis ), тобто Закону №1402-VIII, а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, Законом № 1697-VII закріплено, що для визначення розміру посадового окладу прокурора окружної прокуратури до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Вказана гарантія не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до Закону «Про прокуратуру», а тому відповідач 2 неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу позивача, застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

З огляду на викладене у сукупності, суд вважає, що зміна гарантованої чинним законодавством однієї зі складових заробітної плати прокурора прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року (2684,00 грн), 01 січня 2024 року (3028,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1697-VII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури 1600,00 грн), на підставі положень статті 7 Законів № 2710-ІХ, № 3460-IX, є неправомірним.

Матеріалами справи встановлено, що Луганською обласною прокуратурою при звільненні ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні (3 календарних дні щорічної оплачуваної відпустки за відпрацьований робочий рік з грудня 2020 року по грудень 2021року, 30 календарних днів з грудня 2021 року по грудень 3022 року та 15 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури. 30 календарних днів з 23 грудня 2022 року по 31 грудня 2023 року та 13 календарних днів щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури. 9 календарних днів з 01 січня 2024 року по 22 липня 2024 року щорічної додаткової відпустки за стаж роботи в органах прокуратури) в загальній сумі 250 235,40 грн.

Однією із складових сумарного заробітку, для розрахунку компенсації за невикористану відпустку є посадовий оклад, який визначається статтею 81 Закону № 1697-VII.

При нарахуванні позивачу суми компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, відповідачем 2 для розрахунку посадового окладу також використано прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури у розмірі 1600 грн, що підтверджується довідкою Луганської обласної прокуратури від 10.09.2024 №21-85вих24.

Зважаючи, що виплата заробітної плати, а також компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки прокурору регулюється Законом № 1697-VII, а норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати заробітної плати) застосовуватися не можуть, суд дійшов висновку про неправильне обчислення з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно заробітної плати та компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки ОСОБА_1 .

Обчислення компенсації за невикористані відпустки здійснюється відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої зарплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок № 100).

Зокрема, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 р., проводиться виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році.

Отже, сума компенсації обчислюється таким чином:

щодо відпусток, на які працівник набув право до 31 грудня 2023 року, виходячи з виплат, нарахованих у 2023 році (абзац 2 пункту 2 Порядку №100);

щодо відпусток, на які працівник набув право з 1 січня 2024 року , виходячи з виплат, нарахованих за загальним правилом, тобто з виплат за останні 12 календарних місяців роботи (або за відповідний менший відпрацьований період), що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки (абзац 1 пункту 2 Порядку № 100).

Відтак, позивач має право на перерахунок суми компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки у кількості 102 календарних днів, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, який повинен обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень, оскільки вказані дні невикористаної відпустки ним набуто до 31 грудня 2023 року, а 9 календарних днів виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року у розмірі 3028,00 гривень, як набуті у 2024 році.

Згідно з положеннями статті 89 Закону № 1697-VII фінансування прокуратури здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а також інших джерел, не заборонених законодавством, у тому числі у випадках, передбачених міжнародними договорами України або проектами міжнародної технічної допомоги, зареєстрованими в установленому порядку.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності прокуратури здійснюються Офісом Генерального прокурора.

Відповідно до частини першої статті 90 Закону №1697-VII фінансування прокуратури здійснюється згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими Генеральним прокурором, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний бюджетний період.

У силу частини першої та другої статті 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

У спірних правовідносинах головним розпорядником бюджетних коштів є Офіс Генерального прокурора, розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня - Луганська обласна прокуратура.

Пунктами 2 та 4 частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів: організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно із частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Отже, виплата заробітної плати прокурору здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Офіс Генерального прокурора.

У свою чергу Луганська обласна прокуратура, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Офіс Генерального прокурора затвердив у їх кошторисі (на 2021-2024 роки).

Таким чином, невиплата позивачу заробітної плати в повному обсязі пов`язана із діяльністю Офісу Генерального прокурора як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності системи органів прокуратури, а також з діяльністю розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня - Луганської обласної прокуратури.

З наведеного слідує, що під час роботи ОСОБА_1 на посаді прокурора у Луганській обласній прокуратурі, Офіс Генерального прокурора протиправно не забезпечив у повному обсязі Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати заробітної плати позивачу, виходячи із встановленого на 01 січня відповідного року прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу Луганська обласна прокуратура протиправно нарахувала та виплатила позивачу заробітну плату, обчислену виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_1 .

Стосовно вимоги позивача щодо звернення рішення суду до негайного виконання у частині зобов`язання нарахувати та виплатити заробітну плату прокурора в межах одного місяця, суд зазначає наступне.

Так у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення, у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.

З аналізу вищевикладеного випливає, що негайно виконуються рішення про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць. Тобто умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення певної суми заробітної плати, з якої можна виокремити її місячний розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні вимоги щодо ввернення рішення суду до негайного виконання.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору, відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до Офісу Генерального прокурора (адреса: 01011, місто Київ, вул. Різницька, буд. 13/15, ), Луганської обласної прокуратури (адреса: 93400, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, буд. 27, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року в сумі 3028,00 гривень.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року в сумі 3028,00 гривень.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не забезпечення Луганської обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року 3028,00 гривень.

Зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Луганську обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року 3028,00 гривень.

Визнати протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 гривень.

Зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену заробітну плату прокурора за період з 1 травня 2024 року по 22 липня 2024 року включно на підставі частин третьої статті 81 Закону України "Про прокуратуру", виходячи з посадового окладу прокурора, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028,00 гривень, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті.

Визнати протиправними дії Луганської обласної прокуратури щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 гривень.

Зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену грошову компенсацію за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки тривалістю 102 календарних дні, з них 93 календарних днів виходячи з посадового окладу, яка повинна обчислюватися із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2023 року у розмірі 2684,00 гривень, а 9 календарних днів виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року 3028,00 гривень, за вирахуванням фактично виплачених сум та утриманням передбачених законом податків й обов`язкових платежів при їх виплаті.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян