Справа № 120/3068/24
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/3068/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

25 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Смілянця Е. С. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Вінницький ОМ ТЦКСП , відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність , що полягає в тому, що не розглянуто об`єктивно і вчасно заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не перевірено фактів, не прийнято рішення відповідно до чинного законодавства , не повідомлено у письмовій формі про наслідки розгляду заяви;

- зобов`язати розглянути заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, повідомити позивачу у письмовій формі про наслідки розгляду заяви.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.05.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не прийняття по суті рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 датованої 15.01.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 датовану 15.01.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 15.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Зокрема, повідомив відповідача, що його батько має ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №214393, та є непрацездатним на підставі абз.17 ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 22.02.2024 за №2175 ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомив позивача, щодо необхідності особисто з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 для надання військово-облікового документа військовозобов`язаного з відміткою про взяття на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 та для можливого притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.210 КУпАП.

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо нерозглядузаяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не прийняття рішення відповідно до чинного законодавства, не повідомлення у письмовій формі про наслідки розгляду заяви, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, зазначив, що за наслідком заяви позивача відповідне рішення про відмову чи про надання відстрочки не прийнято, тобто допущено протиправну бездіяльність.

При цьому, суд акцентував увагу, що бездіяльність полягає у не прийнятті рішення по суті поданої заяви, відтак, керуючись ст. 245 КАС України, вважав, що достатнім способом захисту прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяви позивача датованої 15.01.2024 р., без визнання протиправною бездіяльності щодо не об`єктивного і вчасного розгляду заяви та перевірки фактів викладених в ній.

Суд дійшов висновку, що наслідком визнання протиправною бездіяльності щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду заяви датованої 15.01.2024 р. є необхідність зобов`язати розглянути заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу та прийняти відповідне рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів враховує наступне.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні регламентуються Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", який визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до абзацу 11 частини першої статті 23 цього Закону (в редакції чинній на час подання заяви позивачем про надання відстрочки) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, серед інших, військовозобов`язані які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати .

Цією ж статтєю встановлено, що особи, зазначені в абзаці другому частини першої та в абзацах четвертому - дев`ятому частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою.

Отже, на час подання позивачем заяви про надання відстрочки військовозобов`язані, які мають одного із батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати, - не підлягають призову на військову службу.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (далі - Порядок № 1487) та визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Відповідно до п. 2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку №1487) призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Отже, військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

В той же час, обов`язок "особисто повідомити" та "особисто прибути" не є тотожнім у спірних правовідносинах. При цьому, відповідачем не ставиться під сумнів, що заяви позивача були направлені ним особисто.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо неналежного звернення позивача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до п.19 Порядку №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно п.4 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку №1487) громадяни, які ухиляються від військового обліку, навчальних (перевірочних) або спеціальних зборів, від призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, несуть кримінальну відповідальність.

Тобто, порушення позивачем вимог правил військового обліку може мати наслідком настання відповідальності, однак це не може бути підставою для не розгляду по суті його заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права, повинен був прийняти певне рішення за наслідком її розгляду, адже відстрочка/відмова у відстрочці передбачає її письмове оформлення.

Індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Разом з цим, відповідач у відповідь на заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та доданих документів направив лист, в якому зазначив про необхідність особистого подання заяви. Лист відповідача від 22.02.2024 №2175 носить інформативний характер, однак в ньому не міститься відмови у наданні відстрочки.

У даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

Відсутність належним чином оформленого рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, яка полягає у не прийнятті по суті рішення за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 датованої 15.01.2024.

А тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 датовану 15.01.2024 р. про надання відстрочки від призову на військову службу та прийняти відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Смілянець Е. С. Драчук Т. О.