Справа № 538/1903/24
Суддя: Цімбота Л. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 538/1903/24
Провадження № 2-а/538/28/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі судді Цімботи Л.Г., з участю секретаря судового засідання Дугніст А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області про скасування постанови,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, просила скасувати постанову № 5 від 18.09.2024 про накладення на неї адміністративного стягнення, яка була винесена адміністративною комісією при виконкомі Лохвицької міської ради на підставі протоколу серії ВАД№ 150966 від 05.09.2024, складеного інспектором СЮП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, а провадження у справі закрити. В обґрунтування позову зазначила, що 05.09.2024 р. адміністративна комісія розглянула протокол серії ВАД № 150966 від та притягнула до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП, наклала адміністративне стягнення у вигляді штрафу за те, що вона на думку комісії 05.09.2024 р. об 11 год 20 хв в с. Свиридівка по вул. Шляхова, 26 в магазині Продукти будучи продавцем даного магазину та перебуваючи на робочому місці здійснила продаж слабоалкогольного напою марки Beer Mirx об`ємом 1 л вміст спирту 2,5 об, неповнолітній, що є правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 156 КУпАП. Винесення вищевказаної постанови та притягнення її до адміністративної відповідальності вважає незаконним та необгрунтованим, оскільки комісією не встановлено та не перевірено дієздатність особи, яка ймовірно могла купити чи купила в магазині слабоалкогольний напій, сам факт купівлі-продажу слабоалкогольного напою не зафіксований відеозаписом, відсутній предмет правопорушення (слабоалкогольний напій) який співробітники поліції не долучили до адміністративного протоколу; не проведено огляд особи, яка ймовірно придбала слабоалкогольний напій. У протоколі не зазначено докази, якими обгрунтовується її вина, свідки ймовірного правопорушення, зокрема не зазначено і неповнолітнього свідка, комісією не допитано неповнолітню особу, яка нібито придбала в магазині слабоалкогольний напій, вона навіть не викликалася на засідання комісії.

Ухвалою судді від 04.10.2024 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу триденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвалу суду та копію позовної заяви відповідачем отримано 07.10.2024 р., проте відзиву на позов подано не було.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, пояснила, що 5 вересня 2024р. в магазині був хлібний день, тобто день в яких в село привозять хліб, було багатенько покупців, може і чоловік десять місцевих жителів, переважно пенсіонерів, які стояли в черзі. Під час цього в магазин зайшла незнайома дівчина, височенька, але роздивитися чітко вигляд цієї дівчини вона не мала змоги, оскільки обслуговувала постійних покупців; та дівчина із-за черги спочатку запитала, чи є цигарки, на що вона відповіла, що таким не торгують, після чого дівчина відкрила холодильник, взяла Beer Mirx, кинула на стіл поза чергою гроші і швидко вийшла з приміщення магазину, ця дівчина, на її думку, була якась знервована, металася по магазину, нібито квапилась, це помітили і інші люди, які були в магазині. Потім через хвилин 15-20, коли вона повідпускала постійних клієнтів, до магазину зайшли працівники поліції і та дівчина. Їй висунули претензії, що нібито вона продала неповнолітній алкогольний напій. Якби та дівчина зайшла, коли було б небагато людей, або почекала в черзі, вона б мала змогу роздивитися її, і в разі підозр запитати вік, проте через вищезазначені обставини вона цього зробити не змогла. Більше того, зі слів односельчан в подальшому їй стало зрозуміло, що дівчину направили самі працівники поліції, оскільки та не орієнтувалася на місцевості, і саме працівники поліції їй говорили, куди треба було йти.

Представник позивачки адвокат Кузьменко В.О. наголосив, що дійсно на його думку, це було підлаштовано працівниками поліції, тобто мала місце провокація, оскільки навіть у письмових поясненнях, відібраних нібито у малолітньої ОСОБА_2 , не зазначено місця проживання останньої, що унеможливило її допит на адмінкомісії, і унеможливлює виклик та допит в суді.

Суд, заслухавши у судовому засіданні позивачку та її представника адвоката Кузьменка В.О., дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

05.09.2024 інспектором з СП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Зубко А.О. складено протокол про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.156?КУпАП, в якому зазначено, що 05.09.2024 р. об 11 год 20 хв в с. Свиридівка по вул. Шляхова, 26 в магазині Продукти ОСОБА_1 будучи продавцем даного магазину та перебуваючи на робочому місці здійснила продаж слабоалкогольного напою марки Beer Mirx об`ємом 1 л вміст спирту 2,5 об, неповнолітній.

При цьому у відповідній графі Свідки відсутні будь які записи, а у графі До протоколу додаються записано матеріали справи.

Згідно із постановою від № 5 від 18.09.2024 р. адміністративна комісія виконавчого комітету Лохвицької міської ради постановила ОСОБА_1 притягнути до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 6800 грн.

Самого протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лохвицької міської ради від 18.09.2024 року про розгляд адміністративних матеріалів за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП на громадянку ОСОБА_1 відповідачем не надано.

Як вбачається з копії письмових пояснень ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка нібито придбала в магазині в с. Свиридівка слабоалкогольний напій, її місце проживання не вказано. Копію вказаних письмових пояснень, як зазначив представник позивача, ним отримано під час ознайомлення з матеріалами справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 164 КУпАП.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України регулюються Законом України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон № 481/95-ВР).

Статтею 153 Закону № 481/95-ВР встановлені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів.

Забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років (п. 2 ч. 1 ст. 153 Закону № 481/95-ВР).

Частиною 4 статті 153 Закону № 481/95-ВР передбачено, що якщо у продавця пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння виникли сумніви щодо досягнення 18-річного віку покупцем, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні, слабоалкогольні напої, вина столові, тютюнові вироби, електронні сигарети, рідини, що використовуються в електронних сигаретах, пристрої для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, продавець повинен звернутися до такого покупця з вимогою пред`явити паспорт громадянина України або інший документ, що підтверджує його вік.

Відповідальність за порушення норм цього Закону встановлена статтею 17, відповідно до частини першої якої за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Частиною 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі порушення вимог статті 153 цього Закону - 6800 гривень.

При цьому слід враховувати, що Закон визначає, що необхідною умовою для відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 17 цього Закону, є доведеність факту продажу забороненого товару неповнолітній особі.

Відповідно до частини 2 статті 156 КУпАП встановлена відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, зокрема, за продаж алкогольних виробів особі, яка не досягла 18 років, у вигляді накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною другою статті 156 КУпАП.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В силу частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 КУпАП).

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до статті 281 КУпАП при розгляді колегіальним органом справи про адміністративне правопорушення ведеться протокол, в якому зазначаються: 1) дата і місце засідання; 2) найменування і склад органу, який розглядає справу; 3) зміст справи, що розглядається; 4) відомості про явку осіб, які беруть участь у справі; 5) пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, їх клопотання і результати їх розгляду; 6)документи і речові докази, досліджені при розгляді справи; 7) відомості про оголошення прийнятої постанови і роз`яснення порядку та строків її оскарження.

Протокол засідання колегіального органу підписується головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 150966 від 05.09.2024 р. був складений на підставі пояснень неповнолітньої ОСОБА_3 . При цьому особа, яка склала протокол, а саме інспектор ОСОБА_4 , не була присутньою безпосередньо під час придбання неповнолітньою слабоалкогольного напою. З пояснень неповнолітньої ОСОБА_3 вбачається, що особа, у якої вона придбала алкогольний напій, зазначена як «продавець», будь-яких відомостей, що саме позивачка здійснила продаж. Також відсутній фіскальний чек на підтвердження того, що у визначений у протоколі про адміністративне правопорушення час продаж слабоалкогольного напою було здійснено саме позивачем та саме покупцю ОСОБА_3 .

Протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 150966 від 05.09.2024 р. не містить відомостей про свідків вказаної події, а відомості про особу неповнолітньої, на основі письмових пояснень якої було складено відповідний протокол, є неповними.

Крім цього, в частині 2 статті 156 КУпАП перш за все визначено спеціальний суб`єкт вчинення даного адміністративного правопорушення - працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Також відповідальність передбачається за порушення «правил торгівлі», тобто дана норма є бланкетною (тобто така, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність), а отже у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначено не тільки відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт), але й має бути викладено їх зміст.

Не зазначення вищевказаних норм, що ставляться особі в порушення призводить до того, що таке обвинувачення є неконкретним, а отже це є порушенням права особи на захист і за таких обставин особа не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності.

Отже, при складенні протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лохвицької міської ради Полтавської області від 18.09.2024 року в порушення вимог наведених вище норм, під час вирішення та розгляду справи відносно ОСОБА_1 адміністративна комісія обмежилась лише протоколом про адміністративне правопорушення, чи відбувалося дослідження будь-які інших доказів та відповідно, чи надавалась їм оцінка, невідомо, не зрозуміло, чи взагалі викликалися та заслуховувалися пояснення свідків.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, суд прийшов висновку, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Лохвицької міської ради від 18.09.2024 № 5, якою ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн за частиною 2 статті 156 КУпАП підлягає скасуванню, оскільки оскаржувана постанова прийнята на підставі самого лише протоколу про адміністративне правопорушення, інші докази при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем не досліджувались, і зворотного відповідачем суду надано не було.

Відповідно до статті 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. На виклик органу (посадової особи), у провадженні якого перебуває справа, свідок зобов`язаний з`явитися в зазначений час, дати правдиві пояснення, повідомити все відоме йому по справі і відповісти на поставлені запитання.

Письмові пояснення свідка - неповнолітньої ОСОБА_3 , які було відібрано в неї інспектором ОСОБА_6 не можуть бути доказами наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення та вини у його вчиненні, оскільки доказами є лише пояснення особи, надані безпосередньо органу, що розглядає справу, в тому числі в суді. У даній справі суд не підміняє орган, уповноважений розглядати справу про адміністративне правопорушення, та не розглядає справу про адміністративне правопорушення, а перевіряє правомірність винесеної ним постанови, у тому числі з підстав дотримання ним процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Під час розгляду адміністративних матеріалів відповідачем, дана неповнолітня особа як свідок допитана не була.

При притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності взагалі не було з`ясовано, чи є вона суб`єктом, який підлягає притягненню до відповідальності за частиною 2 статті 156 КУпАП, а саме «працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування». Працівником поліції, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, як і відповідачем при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не було з`ясовано основного - чи є вона працівником магазину. Так, в протоколі вказано, що ОСОБА_1 перебувала за прилавком в магазині « Продукти » та продала слабоалкогольний напій неповнолітній особі. До матеріалів справи не було долучено жодних документів, які б підтверджували факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », якого також не було вказано.

Факту продажу слабоалкогольного напою та вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не зафіксовано та не підтверджено жодним належним та допустимим доказом. За викладених обставин, протокол про адміністративне правопорушення, на який є посилання в постанові від 18 вересня 2024 р. не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 20 травня 2020 року (справа № 524/5741/16-а).

Відповідно до статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані, зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

У статті 2 вказаного Закону визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Суд звертає увагу, що в матеріалах про адміністративне правопорушення, відсутній розрахунковий документ, який свідчив би про здійснення операції купівлі-продажу слабоалкогольного напою. Крім цього, в наявному в матеріалах справи протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані щодо вилучення чи знищення слабоалкогольного напою.

У даному випадку адміністративною комісією при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП не надано оцінку тому факту, що жодних об`єктивних доказів реалізації позивачем у встановлений час та дату товару, який є предметом правопорушення, як і доказів того, що цей товар мав ознаку слабоалкогольного напою та був знищений, не надано, а тому в порушення вимог ст. 245 КУпАП не забезпечено всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, не дотримано вимоги статті 280 КУпАП, не перевірено належним чином доводи позивача про непричетність її до вчинення правопорушення.

Сам факт визнання особою придбання слабоалкогольного напою не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17(2-а/177/23/17).

А також, самі лише можливі пояснення неповнолітньої за відсутності інших належних та допустимих доказів не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови не було дотримано принципу всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід: притягнення до відповідальності ОСОБА_5 відбулось без встановлення та обґрунтування її вини, без дослідження питань щодо обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, висновок сформовано лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення та можливо письмових пояснень неповнолітньої особи, тобто без дослідження доказів та без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо). У матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно підтверджують вину позивача у інкримінованому їй адміністративному правопорушенні та сам факт його вчинення.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП не підтверджується.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що у діях позивача ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

А відтак оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.9,241-246,250,286 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Миргородського району Полтавської області про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову № 5 від 18.09.2024 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 6800 грн., що була винесена адміністративною комісією при виконкомі Лохвицької міської ради, на підставі протоколу серії ВАД№ 150966 від 05.09.2024 р., складеного інспектором СЮП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адмініс-тративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Лохвицький районний суд Полтавської області.

Суддя Лохвицького

районного суду Людмила ЦІМБОТА