Справа № 500/4181/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4181/24

29 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Керівника Теребовлянської окружної прокуратури до Теребовлянської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Теребовлянської окружної прокуратури (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Теребовлянської міської ради (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області щодо неоформлення правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (бібліотеку) за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський район, с. Острівець, вул. Центральна,25а, зобов`язати Теребовлянську міську раду Тернопільського району і Тернопільської області вчинити дії щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (бібліотеку) за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Острівець, вул. Центральна, 25а.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Теребовлянською окружною прокуратурою вивчено стан додержання вимог законодавства у діяльності органів місцевого самоврядування в частині набуття права комунальної власності на об`єкти нерухомості. За результатами вивчення встановлено порушення Теребовлянською міською радою Тернопільського району Тернопільської області вимог Законів України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про охорону культурної спадщини» в частині протиправної бездіяльності ради щодо державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна, який є об`єктом культурної спадщини.

Ухвалою суду від 10.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала суду направлена та отримана відповідачем, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 10.07.2024, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Теребовлянської міської ради №2250 від 29.07.2015 «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Острівецьку сільську раду об`єднано з Теребовлянською територіальною громадою з центром у місті Теребовля.

Рішенням Теребовлянської міської ради №225 від 25.02.2016 «Про затвердження передавального акту по Острівецькій сільскій раді» передано із спільної власності територіальної громади с. Острівець до комунальної власності Теребовлянської міської ради матеріальні цінності та затверджено передавальний акт.

Згідно п. 1 вказаного передавального акту правонаступництво щодо майна, в тому числі основних засобів, усіх прав та обов`язків Острівецької сільської ради після її реорганізації шляхом приєднання переходить правонаступнику - Теребовлянській міській раді.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 13.04.2016 здійснено реєстрацію припинення Острівецької сільської ради у зв`язку із її реорганізацією.

Таким чином, після приєднання Острівецької сільської ради до Теребовлянської територіальної громади, майно, майнові права та обов`язки Острівецької сільської ради, на підставі вимог ст. 104 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та наведених рішень Теребовлянської міської ради, перейшло до Теребовлянської територіальної громади в особі Теребовлянської міської ради.

Встановлено, що у власності Острівецької сільської ради перебувала нежитлова будівля (бібліотека) за адресою: Тернопільська обл., Теребовлянський район, с. Острівець, вул. Центральна, будинок 25а (свідоцтво про право власності на нерухоме майно САЕ 197587 від 16.11.2011).

Як вбачається із листа Теребовлянської міської ради № 1273/02-18 від 17.05.2024, нежитлова будівля, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в комунальній власності Теребовлянської територіальної громади, як правонаступника майнових прав Острівецької сільської ради.

Однак, з`ясовано, що дотепер Теребовлянською міською радою не вжито заходи щодо реєстрації права комунальної власності Теребовлянської територіальної громади на вказане нерухоме майно.

Так, за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що право власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 і надалі зареєстровано за Острівецькою сільською радою.

Водночас, згідно інформації Департаменту культури та туризму Тернопільської обласної військової адміністрації встановлено, вищевказана будівля є щойно виявленим об`єктом культурної спадщини (історії), а саме це є будинок, у якому народився письменник ОСОБА_1 (1895- 1973), який взято під охорону наказом управління культури Тернопільської обласної державної адміністрації від 26.06.2012 № 97 «Про взяття на облік об`єктів культурної спадщини».

Будинок побудований у кінці XIX ст. із цегли, в сучасності поштукатурений, дах покритий бляхою. Будинок прямокутної форми, має розміри - 10 х 15 м. На фасаді будівлі встановлена пам`ятна дошка розміром - 0,6 х 1 м. На цей час об`єкт культурної спадщини перебуває у задовільному технічному стані. Після того, як з будинку виселилися господарі, там функціонувала початкова школа, згодом бібліотека, сьогодні будівля не використовується.

Департаментом культури та туризму Тернопільської обласної військової адміністрації у вересні 2021 року Теребовлянській територіальній громаді (лист від 24.09.2021 №02.01-44/606) та Тернопільським обласним центром охорони та наукових досліджень пам`яток культурної спадщини (лист від 30.06.2021 № 221/01-5) були надіслані переліки пам`яток та об`єктів культурної спадщини вказаної громади для врахування в роботі та реагування відповідно до вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства.

Однак, незважаючи на те, що будівля становить історичну цінність, а підстава для оформлення права комунальної власності у Теребовлянської міської ради виникла ще у 2016 році, вказаним органом місцевого самоврядування дотепер не вчинено жодних юридично значимих обов`язкових дій, спрямованих на державну реєстрацію права комунальної власності на неї.

Вважаючи протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина 3 статті 53 КАС України).

Звернення прокурора до суду з позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності користування комунальним майном без правовстановлюючих документів, що свідчить про наявність передбачених частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до частини третьої статті 23 вказаного Закону України прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина 5 статті 53 КАС України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Також, виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 3-рп/99 від 08.04.1999, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 № 3-рп/99). Вказані міркування Конституційний Суд України висловив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України «Про прокуратуру». Одночасно, згідно із вказаним рішенням Конституційного Суду України, поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Чинним законодавством України не визначено органу, який наділений повноваженнями щодо звернення до суду з позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій.

Таким чином, у спірних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції, а бездіяльність відповідача призводить до позбавлення дійсного власника (територіальної громади) можливості вільно володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном, що в свою чергу спричинює недонадходження коштів до місцевого бюджету.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Відтак, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15, від 17.10.2019 у справі № 569/4123/16-а.

Враховуючи наведене, суд висновує, що у керівника Теребовлянської окружної прокуратури є достатні підстави, визначені статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», для звернення до суду з цим позовом у процесуальному статусі позивача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. ст. 142, 143 Конституції України, ч. З ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Статтею 327 ЦК України унормовано, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

До відання виконавчих органів, зокрема міських рад, належать повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (п. 1 ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відтак, право комунальної власності - це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування (ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Тобто, враховуючи вказані законодавчі норми, єдиним органом, уповноваженим діяти в інтересах територіальної громади та дбати про належне управління, розпорядження комунальним майном Теребовлянської територіальної громади є Теребовлянська міська рада.

Частиною 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтями 328, 331 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, до яких належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України), обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтями 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав здійснюється на засадах обов`язковості державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Також ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, підлягають обов`язковій державній реєстрації.

У Державному реєстрі прав, відповідно до ст. 5 Закону, реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 182 ЦК України ухилення від реєстрації права на нерухомість, окрім іншого, можуть бути оскаржені до суду.

Згідно пунктів 6, 7, 44 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна державної або комунальної власності, будівництво якого завершено та право власності на який не зареєстровано до 1 січня 2013 року, за відсутності документа, що посвідчує набуття права державної або комунальної власності на такий об`єкт, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо такого об`єкта (у разі державної реєстрації права державної власності); документ, що підтверджує факт перебування об`єкта нерухомого майна у комунальній власності, виданий відповідним органом місцевого самоврядування (у разі державної реєстрації права комунальної власності); документ, що підтверджує факт відсутності перебування об`єкта нерухомого майна у державній власності, виданий Фондом державного майна чи його регіональним відділенням (у разі державної реєстрації права комунальної власності).

Зокрема, відповідно до ч.1,3 ст.24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», власник або уповноважений ним орган, користувач зобов`язані утримувати пам`ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на Теребовлянську міську раду Тернопільського району, покладається законодавчий обов`язок щодо державної реєстрації в установленому порядку права власності територіальної громади та належного оформлення правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомості, які належать територіальній громаді.

Відтак, на думку суду, саме вказана рада несе обов`язок оформлення правовстановлюючих документів на нежитлову будівлю (бібліотека) за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідно до рішення Теребовлянської міської ради №225 від 25.02.2016 року, прийнято безоплатно до комунальної власності Теребовлянської міської ради, а також зобов`язана вжити заходи щодо державної реєстрації в установленому порядку права комунальної власності на вказаний об`єкт нерухомості.

Проте, Теребовлянською міською радою, за наявності відповідних повноважень та достатніх для цього підстав, допущено бездіяльність, оскільки дотепер не проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлову будівлю (бібліотека).

Таким чином, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області щодо неоформлення правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (бібліотеку) за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вважає за необхідне зобов`язати Теребовлянську міську раду Тернопільського району і Тернопільської області вчинити дії щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (бібліотеку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Положення статті 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області щодо неоформлення правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (бібліотеку) за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Теребовлянську міську раду Тернопільського району Тернопільської області (вул. Кн.Василька, 104-А, м.Теребовля, Тернопільський район, Тернопільської області, ) вчинити дії щодо оформлення та державної реєстрації права комунальної власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (бібліотеку) за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н, с. Острівець, вул. Центральна, 25а.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 29 жовтня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - Керівник Теребовлянська окружна прокуратура (місцезнаходження: вул. 22 Січня, 14,м. Теребовля,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,48101 код ЄДРПОУ );

відповідач - Теребовлянська міська ради (місцезнаходження: вул. Князя Василька, 104А, м. Теребовля, Тернопільська обл., Тернопільський р-н,48101 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.