Справа № 280/7367/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

28 жовтня 2024 року Справа № 280/7367/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якому позивач, просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №42 від 15.04.2024 про призначення пенсії позивачу, в частині не зарахування до страхового стажу: період навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 у Василівському ПТУ, період роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1983, періоду військової служби в особливий період, а саме з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 в розрахунку один місяць служби за три місяці;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983, періоди роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992, періоди військової служби в особливий період, а саме з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 в розрахунку один місяць служби за три місяці;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.04.2024 позивач звернувся із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону №1058. 15.04.2024 ГУ ПФУ в Львівській області прийняло рішення про призначення пенсії за віком. Але за результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки до страхового стажу не зараховано періоди: період навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 у Василівському ПТУ, період роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1983, участь у бойових діях у воєнний час. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням в частині не зарахування до страхового стажу: періоду навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 у Василівському ПТУ, періоду роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1983, періоду військової служби в особливий період, а саме з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 в розрахунку один місяць служби за три місяці, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що позивач 15.04.2024 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону №1058. За результатами розгляду заяви ГУ ПФУ в Львівській області було прийнято рішення №42 про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону 1058. Встановлено, що страховий стаж позивача становить 34 роки 0 місяців 7 днів. Щодо незарахування періоду навчання позивача з 01.09.1980 по 15.07.1983 зазначено, що даний період навчання не підлягає зарахуванню через наявність виправлення в імені позивача у дипломі НОМЕР_2 , яке не завірено належним чином. При цьому було допущено не просто граматичну помилку, а початково зазначено ім`я іншої особи в документі про освіту (перекреслено ім`я « ОСОБА_2 », рукописно зазначено « ОСОБА_3 »), що викликає обгрунтовані сумніви у справжньості диплому та посвідченні ним освітніх досягнень саме позивача. Позивачем не було внесено виправлення належним чином у позасудовому порядку, так само як і не було встановлено юридичний факт належності йому диплома НОМЕР_2 шляхом звернення до суду. Сама лише наявність запису про даний період навчання у трудовій книжці не може бути підставою для підтвердження трудового стажу, оскільки внесені у трудову книжку дані мають повністю відповідати оригіналу документа. Позивачем не було надано уточнюючу довідку закладу, де він навчався, із зазначенням терміну та форми навчання. Таким чином, посадові особи територіального органу Пенсійного фонду України не мали законних підстав для зарахування оспорюваного періоду навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 до страхового стажу позивача. Щодо незарахування періоду роботи позивача з 20.05.1986 по 22.06.1992 зазначено, що наявне виправлення у трудовій книжці позивача в даті наказу на прийняття на роботу не відповідає вимогам Інструкції № 162 та Інструкції № 58. Позивач на підтвердження періоду роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 звертався за допомогою в отриманні доказів наявного трудового стажу до Архівного управління Запорізької міської ради. Згідно з наданою архівною довідкою від 02.05.2024, документи Василівського ремонтно-транспортного підприємства, відкритого акціонерного товариства «Василівський агротехсервіс», на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили, тому надати відомості про стаж, нарахування заробітної плати та перейменування підприємства на ОСОБА_1 немає можливості. Позивачем також надано відповідь Державного архіву Запорізької області Запорізької обласної державної адміністрації, згідно з якою документи з кадрових питань (особового складу) Василівського ремонтно-транспортного підприємства (Василівського районного державного виробничого об`єднання «Агротехсервіс») Запорізької області за 1986-1992 рр. На зберігання до Державного архіву Запорізької області не надходили, у зв`язку з чим надати довідки про стаж роботи та заробітну плату ОСОБА_1 на вищевказаному підприємстві немає можливості. Відповідно, позивачем не було виконано вимоги законодавства, а саме не надано уточнюючу довідку про періоди роботи, та довідку про перейменування (реорганізацію) підприємства. При визначенні страхового стажу та призначенні пенсії можуть враховуватися лише достовірні, документально підтверджені відомості. Щодо незарахування періоду військової служби в особливий період, а саме з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023 року, з 15.03.2023 по 26.09.2023 року із розрахунку один місяць служби за три місяці, зазначено, що дія Положення №530 та Положення № 393 не поширюється на спірні правовідносини, оскільки позивач подав заяву саме на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058, тому підстави для зарахування періоду участі позивача в бойових діях у воєнний час в кратному розмірі відсутні. Позивачем надано Довідку №166 від 08.04.2024 року, видану Військовою частиною НОМЕР_3 , у якій зазначено, що позивач дійсно в період з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у Запорізькій області. Відповідно, позивач підтверджує обставини неналежним доказом, а саме довідкою, виданою Військовою частиною НОМЕР_3 , замість довідки, наданої територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Отже у даній довідці не підтверджено право на зарахування спірного періоду у потрійному розмірі. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач ГУ ПФУ у Львівській області проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що згідно заяви від 15.04.2024 позивачу призначено пенсію з 15.04.2024. Зазначено, що законодавством чітко передбачено порядок підтвердження трудового стажу на підставі трудової книжки та підтвердження стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Щодо вимоги про зарахування страхового стажу військової служби в особливий період з розрахунку один місяць служби за три місяці зазначено, що підстави для зарахування на пільгових умовах вказаного позивачем стажу відсутні, оскільки дане пільгове обчислення стажу передбачене тільки для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Водночас позивач звернувся за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом установлені наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом установлено, що ОСОБА_1 15.04.2024 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованого в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961, з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій, що передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Заяву від 15.04.2024, засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.04.2024 №42 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.04.2024.

Встановлено, що страховий стаж позивача становить 34 роки 0 місяців 7 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, згідно записів трудової книжки до страхового стажу не зараховано:

період навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 у Василівському ПТУ-7 згідно диплому НОМЕР_2 , оскільки в дипломі наявне виправлення в імені, яке не завірено належним чином;

період роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1983, оскільки в даті наказу на прийняття наявне виправлення, яке не завірено належним чином;

період проходження військової служби в особливий період з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 не зараховано із кратністю, оскільки це не передбачено законодавством.

Позивач, не погодившись з рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №42 від 15.04.2024 в частині не зарахування до страхового стажу: періоду навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 у Василівському ПТУ, періоду роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1983, періоду військової служби в особливий період, а саме з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 в розрахунку один місяць служби за три місяці, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

Отже, страховий стаж, набутий до впровадження системи персоніфікованого обліку, обчислюється на підставі документів згідно із законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV.

Так, в ході судового розгляду установлено, що при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ГУ ПФУ у Львівській області не зараховано до трудового (страхового) стажу позивача період навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 у Василівському ПТУ, період роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1983.

Підставами незарахування до трудового (страхового) стажу періоду роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 слугувала наявність виправлення в даті наказу на прийняття, яке не завірено належним чином.

Визначаючись із тим, чи такі дії пенсійного органу є обґрунтованими, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом норми містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

На момент заповнення трудової книжки серії НОМЕР_4 (11 серпня 1983 року) чинною була Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Госкомтруда СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162).

Пунктом 1.1 Інструкції № 162 передбачалося, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз наведених положень Інструкції № 162 дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Отже, на момент внесення до трудової книжки позивача записів про періоди його роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 обов`язок ведення трудових книжок покладався на адміністрацію підприємства, а тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його трудового стажу.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, тому не може впливати на його особисті права.

Відтак доводи пенсійного органу щодо незарахування до трудового стажу позивача періоду його роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 з підстав виправлення в даті наказу на прийняття є безпідставними.

При цьому варто наголосити на тому, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу позивача у спірні періоди, такі записи є належним доказом підтвердження страхового стажу позивачки.

Окрім того, до страхового стажу позивача не зараховано період навчання у Василівському ПТУ-7 згідно диплому Д №205171 з 01.09.1980 по 15.07.1983, оскільки в дипломі наявне виправлення в імені, яке не завірено належним чином.

У період навчання позивача у Василівському ПТУ-7 діяв Закон УРСР "Про народну освіту" від 01 жовтня 1974 року.

Відповідно до частини 1 статті 47 вказаного Закону для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві.

Згідно з частиною 1 статті 48 Закон УРСР "Про народну освіту" особам, які закінчили професійно-технічні навчальні заклади, присвоюється відповідна кваліфікація (розряд, клас, категорія) з професії і видається атестат встановленого зразка, а тим, хто добився особливих успіхів у навчанні при зразковій поведінці, - атестат з відзнакою.

Частиною 2 статті 48 цього Закону передбачалося, що особам, які закінчили середні професійно-технічні училища, видається диплом про присвоєння кваліфікації з професії і здобуття середньої освіти, а тим, хто особливо відзначився, - диплом з відзнакою.

Відповідно до пункту "д" частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

На підтвердження навчання у Василівському ПТУ-7 позивачем разом із заявою про призначення пенсії надано диплом серії НОМЕР_2 , яким підтверджується те, що позивач з 01.09.1980 по 15.07.1983 навчалася у зазначеному вище закладі.

При цьому у наданому дипломі наявне закреслення ім`я « ОСОБА_2 » та рукописно зазначено « ОСОБА_3 ».

Наведене свідчить про те, що уповноваженою на те особою при заповненні диплому було допущено описку та невірно вказано ім`я позивача, а наявне виправлення в імені не завірено належним чином.

Водночас, на переконання суду, беззаперечним є факт навчання саме позивача у Василівському ПТУ-7 в період з 01.09.1980 по 15.07.1983.

Так, записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 від 11.08.1983 підтверджено, що позивач навчався з 01.09.1980 по 15.07.1983 у Василівському ПТУ-7, підстава Диплом №205171.

Крім того у виписці підсумкових оцінок успішності до диплому №205171 прізвище ім`я по батькові вказано вірно.

За таких обставин пенсійним органом безпідставно не зараховано до страхового стажу позивача період його навчання у Василівському ПТУ-7 з 01.09.1980 по 15.07.1983.

Щодо не зарахування до стажу позивача періоду військової служби, в кратному обчисленні одного місяця служби за три, протягом якого позивач безпосередньо брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, суд зазначає про таке.

Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Відповідно до абзацу 7 підпункту 1 пункту 2.3 розділу II "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" затвердженого наказом Міноборони України від 14.08.2014 №530, час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Також, підпунктом «а» пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці, зокрема час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Системний аналіз наведених норм права в їх взаємозв`язку із статтею 57 Закону №1788-XII дає підстави для висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, незалежно від того, який вид пенсії та за яким законом вона призначається.

За змістом правозастосування, яке міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, зарахування до спеціального та пільгового стажу періоду проходження військової служби в потрійному розмірі є належним правозастосуванням вказаних нормативних положень.

З огляду на положення вказаних норм права, суд дійшов висновку про те, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом в постанові від 05.06.2018 року у справі № 348/347/17, від 30.07.2019 року у справі № 346/1454/17, від 02.04.2020 року у справі №185/4140/17, від 16.06.2020 року у справі №185/7049/16-а.

Наразі участь у бойових діях в умовах повномасштабного вторгнення, яке розпочалося 24 лютого 2022 року, підтверджується довідками згідно Додатку №6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (далі Порядок №413) «про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України».

Вказане має значення в аспекті визначення правової підстави для обчислення періоду військової служби в трикратному розмірі.

Отже, обчислення періоду служби саме в трикратному розмірі стосується особливого порядку проходження такої служби, а саме: безпосередньої участі у бойових діях.

Позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій згідно Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_5 від 04.05.2023.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_3 (довідка видана згідно Додатку 6 до Порядку № 413 у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 року №887) про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, № 166 від 08.04.2024 позивач з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій області, то саме вказані періоди служби позивача підлягають зарахуванню пенсійним органом до стажу позивача на пільгових умовах один місяць за три.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що період безпосередньої участі у бойових діях у воєнний час підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача з розрахунку один місяць служби за три місяці.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктіввладнихповноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце прожваиння/ перебування: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, буд.10, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №42 від 22.04.2024 про призначення пенсії ОСОБА_1 в частині не зарахування до страхового стажу: періоду навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983 у Василівському ПТУ, період роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.08.1983, періоду військової служби в особливий період, а саме з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 в розрахунку один місяць служби за три місяці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1980 по 15.07.1983, період роботи з 20.05.1986 по 22.06.1992, період військової служби в особливий період, а саме з 27.02.2022 по 22.09.2022, з 04.10.2022 по 03.03.2023, з 15.03.2023 по 26.09.2023 в розрахунку один місяць служби за три місяці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії, та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова