Справа № 300/1130/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/1130/24 пров. № А/857/16504/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання висновку протиправним та зобов`язання до вчинення дій,

суддя у І інстанції ОСОБА_2 ,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Івано-Франківськ,

дата складення повного тексту рішення 31 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправним Висновок ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, солдату у відставці ОСОБА_1 № 202 від 06.01.2024;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно розглянути заяву позивача про надання йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності від 14.12.2023 та скласти новий Висновок про можливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, солдату у відставці ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 у справі № 300/1130/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, вказаний позов було задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Висновок військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей солдату у відставці ОСОБА_1 № 202 від 06.01.2024;

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяву позивача про надання йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності від 14.12.2023 та скласти відповідний Висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до Акту про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби № НОМЕР_2 від 27.10.2022 комісією встановлено, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 вважається таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби, а в діях останнього не вбачається порушення заходів безпеки, що призвели до нещасного випадку.

Разом з цим, Свідоцтвом про хворобу № 549/392 від 01.09.2022, госпітальною ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ встановлено захворювання ОСОБА_1 у зв`язку із отриманою травмою: розлад адаптації, змішана тривожно-депресивна реакція при помірно виражених тривалих проявах. Захворювання, Так, пов`язано із захистом Батьківщини. Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. І саме з цієї причини, відповідно до наказу № 257-ОС від 20.09.2022 позивача звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 23.09.2022.

24.02.2023 ОСОБА_1 видано довідку про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 043045, відповідно до якої йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: двадцять п`ять відсотків. Причина втрати професійної працездатності пов`язана із захистом Батьківщини.

Також суд звернув увагу, що в графі «Дата встановлення страхового випадку» вказано наступне «табл. 1 п.1.13б 15%, табл. 1 п.1.14б 10%, наказ МОЗ № 420 від 05.06.2012, свідоцтво про хворобу № 549/392 з 01.09.2022».

Суд вважав, що з дати, зазначеної у довідці МСЕК, а саме з 01.09.2023, у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, а не в момент видачі такої довідки, як вважає відповідач.

Таким чином суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із зверненням позивача понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, внаслідок чого, вимоги позивача про визнати протиправним Висновку ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», солдату у відставці ОСОБА_1 №202 від 06.01.2024 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

При цьому, на думку суду першої інстанції, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ступеня втрати працездатності від 14.12.2023 та скласти, з урахуванням висновків суду, відповідний висновок про можливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», солдату у відставці ОСОБА_1 .

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, то суд вважав, що така є передчасною та відмовив у задоволенні такої.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Військовою частиною НОМЕР_1 , яка у своїй скарзі просила скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивачем до заяв від 23.04.2023 та від 14.12.2023 надана довідка МСЕК серії 12ААГ №214949 від 24.02.2023 та довідка про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках серії 12ААА №043045 від 24.02.2023. Із вказаних довідок видно, що датою, зазначеною у довідці МСЕК, є 24.02.2024, що у свою чергу вказує про недотримання вимог статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 3,7 Порядку 975, що було підставою для винесення Висновку №202 про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», внаслідок чого суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку.

Звертає увагу, що положення пункту 13 Порядку 975 передбачають, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Пункт 13 Порядку 975 свідчить про те, що Висновок направляється до Адміністрації Державної прикордонної служби лише у випадках можливості виплати одноразової грошової допомоги. Посилання представника позивача на протиправність дій відповідача щодо ненаправлення Висновку 202 є неприйнятними.

Згідно з пунктом 15 Порядку 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

У цій справі рішення про відмову у виплаті прийнято Адміністрацією Державної прикордонної служби за №469 від 27.07.2023. Тому рішення ІваноФранківського окружного адміністративного суду від 31.05.2024 у справі № 300/1130/24 є необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушення норм процесуального, судом першої інстанції не з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 11.04.2022 по 23.09.2022 проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки від 17.10.2022 за № 12/3145, яка видана солдату ОСОБА_1 , він дійсно у період з 11.04.2022 по 23.09.2022 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів та забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до Акту про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби № НОМЕР_2 від 27.10.2022, 02.05.2022 близько о 13:00 противник наніс масований артилерійський та мінометний обстріл по позиціях військовослужбовців. Внаслідок розриву одного зі снарядів біля позиції, де перебував позивач, він отримав травму. 17.05.2022 самопочуття ОСОБА_1 стало погіршуватись, після чого він був доставлений до медичного закладу в населеному пункті Бахмут.

Відповідно до акту розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався у прикордонній комендатурі швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (в/ч НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 від 27.10.2022, комісія, призначена наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.09.2022 № 2734-АГ «Про призначення розслідування нещасного випадку» та від 14.10.2022 № 3316-АГ «Про внесення змін» встановила, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 , вважається таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби, у діях останнього не вбачається порушення заходів безпеки, що призвели до нещасного випадку.

Згідно зі Свідоцтвом про хворобу № 549/392 від 01.09.2022 у позивача було встановлено такі захворювання, пов`язані із проходженням військової служби: розлад адаптації, змішана тривожно-депресивна реакція при помірно виражених тривалих проявах. Захворювання, Так, пов`язано із захистом Батьківщини. Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 257-ОС від 20.09.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 23 вересня 2022 року.

24.02.2023 ОСОБА_1 видано Довідку про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 043045, відповідно до якої йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: двадцять п`ять відсотків. Також зазначено, що причина втрати професійної працездатності пов`язана із захистом Батьківщини.

27.03.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності.

Відповідно до висновку № 95 комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.06.2023 ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб в сумі 46970 грн.

Листом від 29.06.2023 Адміністрація Державної прикордонної служби України повернула на доопрацювання документи позивача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з порушенням вимог Порядку № 975, а саме прийняття комісією необґрунтованого висновку про можливість виплати одноразової грошової допомоги (відповідно до п. 7 Порядку № 975 у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби).

У зв`язку з цим, комісія ІНФОРМАЦІЯ_2 склала новий висновок № 95 від 06.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності установлена медико-соціальною експертною комісією пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок № 975.

На підставі нового Висновку № 95 від 06.07.2023 прийнято рішення Державної прикордонної служби України № 469 від 27.07.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що втрата працездатності була встановлена пізніше ніж через три місяці з дня звільнення з військової служби.

Згодом позивач звернувся до Коломийської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії із заявою про внесення змін у Довідку МСЕК № 043045, шляхом зазначення у графі «Дата встановлення страхового випадку» відповідної дати.

Коломийська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія задовольнила заяву позивача та зазначила у довідці № 043045 дату настання страхового випадку, а саме 01.09.2022.

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги від 18.12.2023.

Однак, відповідачем прийнятий Висновок про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей», солдату у відставці ОСОБА_1 від 06.01.2024 № 202, згідно з яким позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності установлена медико-соціальною експертною комісією пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, відповідно до пункту 7 Порядку № 975.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Як визначено частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-XII передбачено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статей 18-19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 № 332.

Пунктом 2 розділу І Інструкції № 332 визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Пунктом 8 розділу І Інструкції №332 передбачено, що у разі настання нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, щодо осіб, в діях або бездіяльності яких вбачається вчинення правопорушень, внаслідок або за сприяння яких стався нещасний випадок, разом з розслідуванням нещасного випадку відповідно до цієї Інструкції проводиться службове розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Як встановлено пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №332, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Пунктами 2, 3 розділу ІІ Інструкції №332 визначено, що про кожний нещасний випадок потерпілий або військовослужбовець, який його виявив, чи інша особа повинен(на) негайно сповістити безпосереднього командира (начальника) чи керівника робіт і вжити заходів щодо надання необхідної допомоги потерпілому.

Відповідно до пункту 8 Розділу ІІ Інструкції 332, Комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема, скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами.

Згідно із статтею 41 Закону України № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Пунктом 1 статті 16 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Частиною другою статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

За приписами статті 16-3 Закону № 2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення: б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, підставою для отримання одноразової грошової допомоги є встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі-військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 25% у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби. Даний факт відповідачами не заперечується.

Як встановлено пунктом 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 975, у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від:

70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю строкової військової служби, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

50-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Пунктом 11 Порядку № 975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, до якої додається копія документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку № 975 встановлено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане із видом військової служби та датою встановлення інвалідності.

Як слідує з матеріалів справи, а саме відповідно до висновку № 95 комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.06.2023 було вказано, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб в сумі 46970 грн.

В подальшому, комісія склала новий висновок № 95 від 06.07.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності установлена медико-соціальною експертною комісією пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, відповідно до пункту 7 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Так, на підставі нового Висновку № 95 від 06.07.2023 прийнято рішення Державної прикордонної служби України № 469 від 27.07.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що втрата працездатності була встановлена пізніше ніж через три місяці з дня звільнення з військової служби.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність висновку Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей ОСОБА_1 виходячи із такого.

Свідоцтвом про хворобу № 549/392 від 01.09.2022 госпітальною ВЛК ЛВМКЦ ДПСУ встановлено захворювання ОСОБА_1 у зв`язку із отриманою травмою: розлад адаптації, змішана тривожно-депресивна реакція при помірно виражених тривалих проявах. Захворювання, Так, пов`язано із захистом Батьківщини. Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.25-26).

З цієї причини відповідно до наказу № 257-ОС від 20.09.2022 позивача звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 23.09.2022.

24.02.2023 ОСОБА_1 видано Довідку про результати визначення застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках № 043045, відповідно до якої йому встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: двадцять п`ять відсотків. Причина втрати професійної працездатності пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.32).

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що у графі «Дата встановлення страхового випадку» вказано наступне «табл. 1 п.1.13б 15%, табл. 1 п.1.14б 10%, наказ МОЗ № 420 від 05.06.2012, свідоцтво про хворобу № 549/392 з 01.09.2022» (а.с.32).

З урахуванням наведеного, на переконання суду апеляційної інстанції, із зазначеної у довідці МСЕК дати, а саме з 01.09.2022, у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, а не в момент видачі такої довідки, як вважає відповідач.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2024 року у справі № 300/1130/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Р. П. Сеник
Н. М. Судова-Хомюк