Справа № 480/8118/24
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення зустрічної позовної заяви
28 жовтня 2024 року Справа № 480/8118/24
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Опімах Л.М., розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про захист права на життя, здоров`я та безпеку та недопущення звуження прав та свобод при прийнятті нових законів або внесення змін до них шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, скасування податкової вимоги та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Сумського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Сумській області до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 6840,00 грн.
Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року зустрічна позовна заява була залишена без руху, оскільки заявником не було додано до зустрічної позовної заяви заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а також не дотримано інших вимог до форми і змісту зустрічної позовної заяви, передбачених п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 160, ст. 161 КАС України, у зв`язку з чим заявниці був наданий строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення їй копії ухвали.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.
За змістом ст. 270 ЦК України під особистим немайновим правом мається на увазі, зокрема, право на життя, право на охорону здоров`я.
З огляду на наведені положення заявниця вважає, що не пропустила строк звернення до суду, оскільки на захист життя та здоров`я не має строку позовної давності щодо звернення до суду. Такі права повинні захищатися постійно, незалежно від позовної давності та коли це потребується.
Однак суд не погоджується з такою позицією заявниці та зазначає, що з огляду на положення ч. 2 ст. 122 КАС України вона пропустила строк звернення до суду.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
На підставі ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).
При цьому, з огляду на приписи ч.ч. 1, 2 ст. 19 КАС України цей кодекс регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
Отже, звертаючись до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів, особа повинна сформулювати вимоги до суб`єкта владних повноважень у спосіб, визначений у статті 5 КАС України, який має відповідати завданню адміністративного судочинства справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенню судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини першої статті 122 КАС адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
З аналізу зазначених вище законодавчих норм убачається, що у випадку, коли особа вважає, що її права та інтереси були порушені, вона має право звернутися до суду у шестимісячний строк. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту в судовому порядку.
За змістом ст. 122 КАС України обчислення строку звернення до суду пов`язане з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Заявниця обгрунтовує відсутність обов`язку подавати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду нормами Цивільного кодексу України, натомість за змістом ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними). Строки звернення до адміністративного суду визначені у статті 122 КАС України та не регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Отже, заяву про поновлення строку звернення до суду заявниця не подала, будь-якого обґрунтування поважності причин пропуску строку в зустрічній позовній заяві не зазначила, відповідно, недоліки зустрічної позовної заяви в повному обсязі не усунула, а тому зустрічну позовну заяву необхідно повернути заявнику.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", пункт 53 рішення ЄСПЛ від 8 квітня 2010 року у справі "Меньшакова проти України").
У рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі "МШ "Голуб" проти України" ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.
Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Форма і зміст зустрічної позовної заяви визначені у статті 178 КАС України. Відповідно до ч. 3 ст. 178 КАС України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, повертається заявнику.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 169, 178, 293, 295 КАС України, -
У Х В А Л И В:
Зустрічну позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про захист права на життя, здоров`я та безпеку та недопущення звуження прав та свобод при прийнятті нових законів або внесення змін до них шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними, скасування податкової вимоги та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій і додані до неї документи - повернути заявнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя Л.М. Опімах