Справа № 340/5019/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5019/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кропивницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кропивницької митниці Державної митної служби України (надалі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA901030/2024/000023/1 від 16.07.2024, що прийняте Кропивницькою митницею Державної митної служби України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що 15.07.2024 його представником - брокером ТОВ «МАКСЕР БРОК» ОСОБА_2 , подано до Кропивницької митниці електронну митну декларацію №24UA77U9 від 15.07.2024 на товар: автомобіль RENAULT MASTER пошкоджений, номер кузова: НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2299 см.куб., вид палива дизель, рік виробництва - 2022. Разом з митною декларацією ним були подані документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: комерційний інвойс від 30.06.2024 №FS 50/2024; платіжний документ що підтверджує вартість товару і факт оплати - квитанцію/чек Paragon Fiskalny № від 30.06.2024; довіреність № 2073 від 08.07.2024; автотранспортну накладну CMR NR 403097 від 10.07.2024; експортну декларацію країни відправлення MRN 24PL431020E0377730 від 10.07.2024; підтвердження митниці ЄС про вивіз автомобіля Potwierdzenie wywozu (IE599) № 24ІЕ599-2031441 від 11.07.2024 з фіксацією вартості вивезеного автомобіля за ціною 59600,00 PLN польських злотих; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 25.05.2022; довідку про транспортні витрати ФОП ОСОБА_3 ; довідку №11.07.2024-10 від 11.07.2024 ТОВ «ДП СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ»; фото із аукціону з фіксацією пошкоджень автомобіля; цінову інформацію із аукціону, що включала в себе Рапорт із аукціону, де вказано що пошкодження автомобіля дорівнюють сумі в 11636 євро; повідомлення для Польської компанії ERADEVELOPER Sp.z o.o. про перемогу на аукціоні; Інвойс № FV24042504 від 04.06.2024 та підтвердження з банку від 05.06.2024 про перерахування Польською компанією ERADEVELOPER Sp.z o.o. коштів в сумі 12065,97 євро за автомобіль згідно виставленого інвойсу. Також, 16.07.2024 брокером ТОВ "МАКСЕР БРОК" ОСОБА_2 додатково надав митному органу файл відеофіксації торгів на аукціоні, яким також підтверджено достовірність числових показників формування ціни на вказаний вище автомобіль.

Разом з тим, відповідач подані до митного оформлення документи та відомості до уваги не взяв та 16.07.2024 прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA901030/2024/000023/1.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням вважає його необґрунтованим та таким, що суперечить вимогами чинного митного законодавства.

З цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

На обґрунтування заперечень зазначив, що за митною декларацією від 15.07.2024 № 24UA77U9 визначено форму митного контролю: 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів». Поставка оцінюваного товару проводилася на підставі комерційного інвойсу від 30.06.2024 № FS 50/2024, умови поставки FCA Chelm (Польща).

Згідно транспортної накладної CMR NR 403097 перевізник ФОП ОСОБА_4 (ДРФО НОМЕР_3 ), проте для підтвердження умов транспортування та підтвердження суми цих витрат декларантом (замовником послуг) разом з митною декларацією договір (заявку) на перевезення, рахунок (акт виконаних робіт) на транспортування та оплату послуг не надав, а довідка про транспортні витрати б/н, не містить обов`язкового реквізиту дати складання, а також реквізитів CMR, договору (заявки) на перевезення, на виконання якого складено документ.

Крім цього, документи, що підтверджують витрати на страхування автомобіля, до митного оформлення не подавались, а витрати на страхування як складова митної вартості у митній декларації не заявлялись.

Наданий разом із митною декларацією платіжний документ, що підтверджує вартість товару, № , не містить необхідних для ідентифікації ввезеного товару реквізитів. Сума купівлі-продажу авто згідно інвойсу №FS 50/2024 складає 59600 PLN. У наданій разом із митною декларацією копії митної декларації країни відправлення №24PL431020E0377730 вказана вартість 59990 PLN. В інвойсі № FS 50/2024 та у графі 31 митної декларації наведено, що автомобіль ушкоджений, проте, характер пошкоджень та які саме складові/частини автомобіля ушкоджено не наведено, розрахунок впливу пошкоджень на вартість автомобіля відсутній; висновки про якісні та вартісні характеристики автомобіля, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, декларантом не надані. Надана разом з митною декларацією цінова інформація із аукціону від 09.07.2024 містить лише загальну оцінку збитків, проте без оцінки збитків по складовим пошкоджень, без наведення їх в розрізі заміни деталей/комплектуючих авто, надання послуг по їх усуненню тощо.

Вказує, що для підтвердження заявленої митної вартості, позивачу було доведено про необхідність надати (за наявності) такі додаткові документи, наприклад: інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; документи, що містять відомості про вартість перевезення автомобіля; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. У відповідь на електронне повідомлення митного органу 16.07.2024 декларантом було направлено лист від 16.07.2024 № 16.07.2024-1, яким поінформовано митний орган, що додаткові документи, які підтверджують вартість авто, надати немає можливості.

Вказує, що за результатами співставлення даних наданої позивачем до митного оформлення митної декларації з даними, які містяться в АСМО «Інспектор» ідентичних та подібних товарів в розумінні статей 59-61 Митного кодексу України (надалі МК України) у максимально наближений до дати експорту товару в Україну термін у митниці не виявлено, а декларантом не надано. Тому митну вартість товару було визначено за резервним методом на рівні 89934,80 польських злотих (еквівалент 21150 EUR по курсу валют станом на дату прийняття рішення), для чого були використані відомості з митної декларації від 05.03.2024 №24UA94U0.

Вважає відмову у митному оформленні та коригування митної вартості законними та обґрунтованими.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких клопотань від учасників справи не надходило.

13.08.2024 року ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачем було придбано у польській компанії ERADEVELOPER Sp.z o.o. автомобіль RENAULT MASTER пошкоджений, номер кузова: НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2299 см.куб., вид палива дизель, рік виробництва 2022 за ціною 59600,00 PLN польських злотих.

15.07.2024 представник позивача - брокер ТОВ «МАКСЕР БРОК» ОСОБА_2 , подав до Кропивницької митниці митну декларацію №24UA77U9 з метою митного оформлення придбаного автомобіля. У графі 31 митної декларації вказано: автомобіль легковий, вантажопасажриський, пошкоджений 1 шт.; марка RENAULT; модель MASTER; ідентифікаційний номер т.з: НОМЕР_1 ; дата виготовлення 01.01.2022; модельний рік 2022; дата першої реєстрації 25.05.2022; робочий об`єм циліндрів двигуна 2299. Митну вартість товару визначено за першим методом (графа 43), тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), що становить 59600 PLN польських злотих (а.с. 24).

Разом з митною декларацією №24UA77U9 від 15.07.2024 позивач подав до митного органу наступні документи: комерційний інвойс (рахунок-фактуру) від 30.06.2024 №FS 50/2024 від 30.06.2024; квитанцію/чек Paragon Fiskalny № від 30.06.2024; довіреність №2073 від 08.07.2024; автотранспортну накладну CMR №NR 403097 від 10.07.2024; експортну декларацію країни відправлення MRN 24PL431020E0377730 від 10.07.2024; підтвердження митниці ЄС про вивіз автомобіля Potwierdzenie wywozu (IE599) № 24ІЕ599-2031441 від 11.07.2024; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 25.05.2022; довідку про транспортні витрати ФОП ОСОБА_3 ; довідку №11.07.2024-10 від 11.07.2024 ТОВ «ДП СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ»; фото із аукціону з фіксацією пошкоджень автомобіля; цінову інформацію із аукціону, що включала в себе Рапорт із аукціону, де вказано, що пошкодження автомобіля дорівнюють сумі в 11636 євро; повідомлення для Польської компанії ERADEVELOPER Sp.z o.o. про перемогу на аукціоні; Інвойс № FV24042504 від 04.06.2024 та підтвердження з банку від 05.06.2024 про перерахування Польською компанією ERADEVELOPER Sp.z o.o. коштів в сумі 12065,97 євро за автомобіль згідно виставленого інвойсу, а також файл відеофіксації торгів на аукціоні

Водночас, 16.07.2024 відповідач надіслав повідомлення із зазначенням необхідності надання позивачем додаткових документів: наприклад, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; документи, що містять відомості про вартість перевезення автомобіля; якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. (а.с.114).

У відповідь на електронне повідомлення митного органу 16.07.2024 декларантом було додатково надано на з`ємному носії відео фіксації торгів аукціону.

За результатами розгляду поданої позивачем митної декларації №24UA77U9 від 15.07.2024 та доданих до неї документів, відповідач виніс рішення про коригування митної вартості №UA901030/2024/000023/1 від 16.07.2024, яким було скориговано митну вартість автомобіля до рівня 89934,80 PLN, із застосуванням методу 6 - резервного (а.с. 14).

Товар був випущений у вільний обіг за митною декларацією №24UA86U4 від 17.07.2024 (а.с. 47).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає, що засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України.

Згідно із частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4).

Відповідно до частини 1 статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно із частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч.1 ст. 257 МК України).

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до частини 1 статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 1-2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст. 58 МК України).

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Частинами 1-2 статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого позивачем товару, що вказана позивачем у митній декларації №24UA77U9 від 15.07.2024, визначено за основним методом, а до самої митної декларації декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України.

Щодо документів, необхідність подання яких при процедурі консультації із позивачем вимагав відповідач, суд вважає їх витребування безпідставним, з таких підстав.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

В свою чергу, відповідно до частин 1-3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

При цьому, частиною 1 статті 57 МК України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

В силу вимог частини 2-3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57).

Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.

Разом з тим, з урахуванням положень частини 3 статті 318 МК України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність у митного органу обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно із частинами 2, 3 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

З аналізу наведених вище норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: надані декларантом документи містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, або наявні ознаки підробки.

Так, наведені норми законодавства зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не зазначення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних (наявність неточностей), необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувались додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці по розмитненню подібного товару.

Підставою для витребування додаткових документів, яку відповідач зазначає в оскаржуваному рішенні є те, що для підтвердження умов транспортування та підтвердження суми цих витрат декларантом (замовником послуг) разом з митною декларацією договір (заявку) на перевезення, рахунок (акт виконаних робіт) на транспортування та оплату послуг не надав, а довідка про транспортні витрати б/н ФОП ОСОБА_4 , не містить обов`язкового реквізиту дати складання; також реквізитів CMR, договору (заявки) на перевезення, на виконання якого складено документ; позивачем до митного оформлення не надавались документи на підтвердження витрат на страхування товарів, а витрати на страхування як складова митної вартості у митній декларації не заявлялись; платіжний документ, що підтверджує вартість товару, № не містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, а у наданій разом із митною декларацією копії митної декларації країни відправлення № 24PL431020E0377730 вказана вартість 59990 PLN; у графі 31 митної декларації наведено, що автомобіль ушкоджений, проте, характер пошкоджень та які саме складові/частини автомобіля ушкоджено не наведено, розрахунок впливу пошкоджень на вартість автомобіля відсутній; висновки про якісні та вартісні характеристики автомобіля, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, декларантом не надано.

З цього приводу суд зазначає наступне.

У частині десятій статті 58 МК України передбачено перелік витрат (складових митної вартості товарів), які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зокрема, до таких складових митної вартості належать витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а також на страхування цих товарів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач імпортував товар на умовах поставки FCA (згідно з Інкотермс-2010), що означає невключення до вартості товару витрат на транспортування та страхування, а відтак такі витрати мають бути додані до митної вартості товарів за правилами частини десятої статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо ненадання позивачем під час митного оформлення для підтвердження умов транспортування та підтвердження суми цих витрат договору (заявки) на перевезення, рахунка (акта виконаних робіт) на транспортування та оплату послуг суд зазначає, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. При цьому, МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 17.11.2020 у справі №0440/6085/18.

Так, на підтвердження умов транспортування та підтвердження сум транспортних витрат позивачем було надано для митного оформлення довідку перевізника ФОП ОСОБА_4 , згідно якої транспортні витрати замовника по перевезенню автомобіля RENAULT MASTER, номер кузова: НОМЕР_1 із міста Хелм (Польща) до кордону п/п Угринів становлять 4000,00 грн. Відстань вказаного маршруту 85 км. Ванатажно-розвантажувальні роботи входять у вказану вартість, а страхування вантажу не здійсюється (а.с. 28).

Крім цього, згідно міжнародної автомобільної транспортної накладної CMR №403097 від 10.07.2024, яка міститься у матеріалах справи, перевізником значиться ПП ОСОБА_4 (код НОМЕР_3 ), одержувач товару ОСОБА_5 , місце завантаження м. Хелм (Польща) 10.07.2024, товар - RENAULT MASTER VF6MF03 (а.с. 74-75).

За таких обставин суд вважає, що позивачем належним чином підтверджено умови перевезення та вартість транспортних послуг.

Верховний Суд у постанові від 31.01.2018 у справі №810/2839/17 зробив висновок про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами, та вказав, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Не зазначення у довідці дати її складання, а також відсутність посилання на номер міжнародної автомобільної транспортної накладної CMR не впливає на її дійсність, адже з її змісту достеменно можна ідентифікувати товар, що перевозився, маршрут, вартість транспортних та супутніх послуг до кордону. Довідка підписана перевізником, а підпис скріплений печаткою.

Щодо витрат на страхування, то у довідці перевізника - ФОП ОСОБА_4 зазначено, що страхування вантажу не здійснювалось, тому вимога митного органу про надання відповідних документів є безпідставною.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації №24UA77U9 від 15.07.2024, визначено за основним методом.

Так, відповідно до комерційного інвойсу (рахунку-фактури) від 30.06.2024 №FS 50/2024 ОСОБА_5 придбав у компанії ERADEVELOPER Sp.z o.o. (Польща) автомобіль марки RENAULT MASTER без реєстраційного номера, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску: 2022, пробіг 53730 км, країна походження: Франція, технічний стан: пошкоджено за ціною 59600,00 польських злотих. Умови поставки FCA Хелм (Польща) відповідно до Інкотермс-2010. Термін розрахунку до 30.06.2024, форма оплати готівка (а.с. 71).

Зазначену митну вартість автомобіля підтверджено також фіскальним чеком від 30.06.2024, відповідно до якого ERADEVELOPER Sp.z o.o. сплачено 59600,00 PLN готівкою за вантажний автомобіль, та експортною декларацією країни відправлення MRN 24PL431020E0377730 від 10.07.2024.

При цьому, суд зауважує, що підстави для сумніву в дійсності експортної декларації відсутні. Оскільки ідентифікаційний номер транспортного засобу (або VIN-код кузова) є унікальним, то співставлення даних, які містяться в експортній декларації з даними імпортної митної декларації дозволяє однозначно стверджувати, що ці документи стосуються однієї поставки: поставки з Польщі до України автомобіля RENAULT MASTER, VIN: НОМЕР_1 , рік випуску: 2022, пошкоджений.

Суд також враховує, що напередодні вказаний транспортний засіб був придбаний польською ERADEVELOPER Sp.z o.o. на аукціоні у BCAUTO ENCHERES за ціною 12065,97 Євро, що підтверджується платіжним документом та відеофіксацією придбання. Згідно цінової інформації з аукціону автомобіль RENAULT MASTER, VIN: НОМЕР_1 мав пошкодження, оцінка пошкодження 11636,00 євро (а.с. 86, 96, 102).

Що стосується розбіжностей у вартості товару у експортній декларації та рахунку- фактурі суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту, транспортування), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

З огляду на наведене, надані позивачем до митного оформлення імпортованого товару документи не містили розбіжностей, ідентифікували товар та містили чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар (автомобіль) та його ціну, а отже містили у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових). Натомість усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими та надуманими.

Щодо ненадання декларантом розрахунку впливу пошкоджень на вартість автомобіля, висновків про якісні та вартісні характеристики автомобіля, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, суд зазначає наступне.

У митній декларації №24UA77U9 від 15.07.2024 позивачем вказано, що автомобіль після ДТП без можливості пересування самоходом. У рахунку-фактурі від 30.06.2024 №FS 50/2024, експортній декларації країни відправлення MRN 24PL431020E0377730 від 10.07.2024 зазначено про пошкодження автомобіля. Згідно наданих позивачем при митному оформленні фото та відео-фіксації аукціону з його придбання, вбачається, що автомобіль має пошкодження передньої частини.

Відповідно до статті 336 МК України однією з форм митного контролю є митний огляд (огляд та переогляд товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян), за результатами якого складається акт огляду (переогляду) у двох примірниках, в якому зазначаються відомості про: 1) посадових осіб митного органу, які здійснювали огляд (переогляд), та осіб, які були присутні під час його проведення; 2) підстави проведення огляду (переогляду) за відсутності особи, яка переміщує товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи зберігає товари під митним контролем; 3) обсяг здійснення огляду (переогляду) та результати його проведення; 4) інші відомості, що стосуються товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляд (переогляд) яких проводився. У свою чергу, у Додатковому аркуші до Акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу вносяться відомості, зокрема щодо комплектації транспортного засобу, а також відомості про наявність пошкоджень та ознак експлуатації.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на наявність заперечень з боку відповідача, що стосуються наявності в імпортованого транспортного засобу тих чи інших пошкоджень, митний орган не скористався наданим йому правом проведення митного огляду транспортного засобу (доказів протилежного відповідачем не надано), за результатом якого, відповідачем був би складений акт разом з додатковим аркушем, у яких містилася б інформація про ті чи інші пошкодження, виявлені митним органом.

Також під час розгляду справи судом встановлено, що на підставі оскаржуваного рішення митна вартість ввезеного позивачем автомобіля була визначена за резервним методом в розмірі 89934,80 польських злотих. Для визначення митної вартості відповідачем використанні відомості з митної декларації від 05.03.2024 №24UA94U0 за якою здійснено митне оформлення товару «вантажний автомобіль після ДТП RENAULT MASTER робочий об`єм циліндрів двигуна 2299 см.куб., потужність двигуна 110 кВт, рік виготовлення 2022» (МВМВ 1; 21150 EUR)

З даного приводу суд зазначає, що згідно із частинами 1-2 статті 64 МК України у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Використовуючи резервний метод, відповідач мав врахувати рік випуску транспортного засобу, тип двигуна, його пробіг, пошкодженість, а також умови його використання, що вплинули на зношеність автомобіля та обумовили ціну, за яку його було придбано.

Однак, здійснюючи коригування митної вартості транспортного засобу на підставі митної декларації від 05.03.2024 №24UA94U0 відповідач використав лише базові дані автомобіля: марку, модель, рік випуску та тип і об`єм двигуна. Проте, на пробіг автомобіля, який впливає на його зношеність та наявність пошкоджень, митний орган уваги не звернув увагу. В свою чергу, відповідач був зобов`язаний врахувати ці обставини при прийнятті спірного рішення.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості порівняння всіх впливаючих на ціну характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/17 наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильності її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Таким чином, достовірність документів, поданих позивачем до митного оформлення товару за відповідною митною декларацією митним органом не спростована. Відомостей про те, що імпорт товару, фактично проведено за іншою митною вартістю відповідачем не здобуто і суду не надано.

У свою чергу, надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за товар.

З огляду на наведене, усі зауваження відповідача з приводу наявності у нього сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості та з приводу не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості є необґрунтованими.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом.

Разом із тим, позивачем доведено факт подання достатніх відомостей для застосування основного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Таким чином, рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, понесені за переклади документів та їх завірення у розмірі 5930,00 грн.

Відповідно до ст. 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Суд зауважує, що частина дев`ята статті 139 КАС України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у даній справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у справі №160/7049/19 від 31.03.2020 року.

Так, ухвалою суду від 30.07.2024 позов був залишений без руху з підстав, зокрема, відсутності офіційного перекладу доданих до позовної заяви документів, що викладені іноземною мовою.

09.08.2024 позивачем долучені до матеріалів справи вказані докази з офіційним перекладом.

Послуги з перекладу документів були надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Адмірал прайм" та здійснені з польської мови на українську мову перекладачем ОСОБА_6 .

На підтвердження вартості послуг перекладу документів та їх завірення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального окружу Корнєєнковою Н.О. позивачем надано квитанцію №001193 від 01.08.2024 (форма №ПО-Д2), квитанцію від 01.08.2024, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Адмірал прайм" від 15.01.2024 та витяг з реєстру платників єдиного податку ТОВ "Адмірал прайм" від 23.04.2018.

Зі змісту квитанції №001193 від 01.08.2024 вбачається, що ТОВ "Адмірал прайм" було надано ОСОБА_1 послуги перекладу вартістю 5932,00 грн, водночас відомості про зміст послуги, посилання на документи, переклад яких було здійснено у квитанції відсутні, у зв`язку з чим неможливо встановити, чи пов`язані ці витрати з розглядом даної адміністративної справи.

Також, положеннями Інструкції по використанню форм документів суворої звітності, що використовуються для оформлення замовлень та розрахунків із споживачами за побутові послуги, затвердженої наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 29.09.1995 №8, квитанція за формою №ПО-Д2 оформлюється при виконанні послуг, що надають у присутності замовника. Такі квитанції застосовують у процесі розрахунків із споживачами за побутові послуги без касового апарата, для підтвердження отримання доходу у готівковій формі. При цьому, позивачем додатково надано квитанцією від 01.08.2024 про перерахунок коштів у сумі 5930,00 грн на банківський рахунок ТОВ "Адмірал прайм". Однак, зміст цієї квитанції також є неконкретизованим та не дозволяє ідентифікувати послугу та платника.

Інших доказів на підтвердження понесених витрат, пов`язаних із залученням перекладача, позивачем не надано.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вказані документи не є належними доказами на підтвердження вартості послуг перекладу, а тому підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

Керуючись статтями 241 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кропивницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA901030/2024/000023/1 від 16.07.2024, що прийняте Кропивницькою митницею Державної митної служби України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці Державної митної служби України (, вул. Лавандова, буд. 27Б, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2024 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - Кропивницька митниця Державної митної служби України (, вул. Лавандова, буд. 27 Б, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25030).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК