Справа № 640/22849/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Парінов А.Б.

судді: Беспалов О.О.

Епель О.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Києво-Святошинського управління Головного управління ДПС у Київській області від 30 квітня 2020 року № -1013/1.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалене рішення та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що згідно з рішенням Святопетрівської сільської ради від 25.05.2018 №1335 «Про встановлення місцевих податків та зборів на 2019 рік», ставка податку за земельні ділянки цільового призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури становить - 3 %, згідно рішення від 09.06.2017 №827 становить - 3%, згідно рішення від 25.06.2019 №1931 становить - 3%, згідно рішення від 27.05.2016 №334 становить - 3%. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :03:007:0013 згідно даних Головного управління Держгеокадастру у Київській області становить 5 320 821, 59 грн.

При цьому відповідачем зазначено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка площею 1, 8269 га кадастровий номер: :03:007:0013, цільове використання - 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н с. Святопетрівське, яка знаходиться у спільній сумісній власності гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , дата державної реєстрації земельної ділянки 21.09.2015. Таким чином, враховуючи дані Держгеокадастру та вимоги підпункту 102.1 статті 102 Кодексу відповідачем визначено суму податкового зобов`язання за вищезазначену земельну ділянку за 2017-2020.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 січня 2023 року справу на підставі ч. 2 ст. 311 КАС України призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Разом з тим, рішенням Вищої ради правосуддя від 06 липня 2023 року № 690/0/15-23 ОСОБА_4 було звільнено з посади судді Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до ч. 9 ст. 31 Кодексу адміністративного судочинства України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ у разі, коли суддя-доповідач із складу колегії суддів у визначених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкоджати розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно п. 3.3.3 Засад використання автоматизованої системи у Шостому апеляційному адміністративному суді у випадках, передбачених п. б) п. 3.3.1, передача справи до Відділу забезпечення судового процесу для здійснення повторного автоматизованого розподілу здійснюється суддею (помічником судді) за актом прийому-передачі. У разі, якщо залишок нерозглянутих справ, що передаються до Відділу забезпечення судового процесу для здійснення повторного автоматизованого розподілу з підстав, передбачених п. б) п. 3.3.1, перевищує 5 справ, повторний автоматизований розподіл здійснюється виключно на підставі відповідного рішення зборів суддів.

Рішенням зборів суддів Шостого апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2023 року вирішено здійснити повторний автоматизований розподіл судових справ, які перебували у провадженні судді Глущенко Я.Б.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2023 року, справа передана головуючому судді - Парінову А.Б. до складу колегії суддів із розгляду зазначеної адміністративної справи входять судді - Аліменко В.О., Епель О.В.

03 серпня 2023 року справу передано судді-доповідачу.

На підставі службової записки судді Парінова А.Б. від 21.08.23 № 640/22849/20/5944/2023 та наказу №174 к/тм від 04 серпня 2023 року про перебування судді Аліменка В.О. у відпустці здійснено заміну судді - члена колегії Аліменка В.О. у справі № 640/22849/20 в автоматичному режимі за допомогою автоматизованої системи документообігу суду.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023 для розгляду апеляційної скарги Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року визначено колегію суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі Парінова А.Б., Беспалова О.О., Епель О.В.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 серпня 2023 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0013, площею 1, 8269 га, розташованої в с. Святопетрівське, Києво-Святошинського району, Київської області.

Також, разом з позивачем співвласником зазначеної земельної ділянки є громадянин ОСОБА_5 , що також підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Так, 30.04.2020 Головним управлінням ДПС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №-1013/1 зі сплати земельного податку з фізичних осіб, яким позивачеві визначено до сплати 478 874, 04 грн., а саме: за 2017 рік - 159 624, 68 грн.; за 2018 рік - 159 624, 68 грн. та за 2019 рік - 159 624, 68 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення, рішенням Державної податкової служби України від 01.09.2020 №26202/6/44-00-06-02-04-06 про результати розгляду скарг, скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 30 квітня 2020 року № -1013/1 - без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення було прийнято контролюючим органом безпідставно та необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), що призвело до настання для позивача негативних наслідків у вигляді встановлення додаткового тягаря зі сплати орендної плати за землю.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі по тексту - Податковий кодекс).

Так, підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

До місцевих податків належить податок на майно (підпункт 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України).

Відповідно пп.265.1.3 п.265.1 ст.265 Податкового кодексу України однією із складових податку на майно є плата за землю.

Порядок сплати податку на майно визначений у Розділі ХІІ Податкового кодексу України (статті 265-289 Податкового кодексу України)

За визначенням статті 14 Податкового кодексу України:

- плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147);

- земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (підпункт 14.1.72);

- землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди (підпункт 14.1.73);

- земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами (підпункт 14.1.74).

Відповідно до пп. 269.1.1 і 269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

За положеннями пункту 270.1 ст. 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

За приписами пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт 287.5 статті 287 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Разом із цим, базою оподаткування земельним податком відповідно до пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (підпункт 271.1.1); площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (підпункт 271.1.2).

За положеннями пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Колегія суддів враховує, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (підпункт 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Так, положеннями статті 274 Податкового кодексу України встановлено, що ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Ставка податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб`єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Таким чином, стаття 274 ПКУ встановлює граничні межі ставок земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження).

При цьому, згідно з підпунктом 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належить встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених Податковим кодексом України.

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України також передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому, підпунктом 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Таким чином, колегія суддів констатує, що контролюючий орган уповноважений здійснювати нарахування фізичним особам податкових зобов`язань із земельного податку на підставі даних державного земельного кадастру щодо площі земельної ділянки, її нормативної грошової оцінки з урахуванням коефіцієнтів індексації, а також рішення сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад щодо ставок земельного податку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, оскаржуваним податковим повідомленням рішенням від 30.04.2020 №-1013/1 позивачеві визначено до сплати грошове зобов`язання з земельного податку в розмірі 478 874, 04 грн., а саме: за 2017 рік - 159 624, 68 грн.; за 2018 рік - 159 624, 68 грн. та за 2019 рік - 159 624, 68 грн.

Так, приймаючи оскаржуване рішення, відповідач виходив з того, що згідно з рішенням Святопетрівської сільської ради від 25.05.2018 №1335 «Про встановлення місцевих податків та зборів на 2019 рік», ставка податку за земельні ділянки цільового призначення - 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури становить - 3%, згідно рішення від 09.06.2017 №827 становить - 3% та згідно рішення від 27.05.2016 №334 становить - 3%.

При цьому, відповідачем було долучено до матеріалів справи витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.07.2019 №НВ-019, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0013, розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, площею 1, 8269 має цільове призначення: 03.10 Для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку); категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: під розташування офісно-складських приміщень.

Також, згідно листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 18.03.2020 №2496/214-20, нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0013 становить 5 320 821, 59 грн.

Таким чином, сума грошового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» за кожен рік: 2017, 2018 та 2019 визначена позивачеві контролюючим органом в розмірі 3% від нормативно грошової оцінки - 5 320 821, 59 грн., склала - 159 624, 68 грн.

Однак, позивачем в свою чергу зазначає, що до 11.07.2019 земельна ділянка за номером :03:007:0013 була відведена для особистого селянського господарства, а тому мала оподатковуватись за ставкою - 1% відповідно до рішень Святопетрівської сільської ради №827 від 09.06.2017 та №1335 від 25.05.2018.

Наразі, на підтвердження своїх доводів позивачем долучено до матеріалів справи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.07.2019 індексний номер витягу - 173889749.

Відповідно до зазначеного витягу, земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0013, площею 1, 8269 га, за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське має цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

Проте, з даного витягу не можливо встановити цільове призначення земельної ділянки до 11.07.2019, як для ведення особистого селянського господарства на чому наполягає позивач.

Вказаний витяг дійсно містить запис: «дата та час державної реєстрації 11.07.2019, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47789189 від 16.07.2019 08:04:36, ОСОБА_6 , Святопетрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області», що свідчить, що 11.07.2019 було вчинено реєстраційні дії, проте, позивач не дає суду доказів, які саме дії було вчинено та, що такі дії стосувались зміни цільового призначення земельної ділянки.

Таким чином, судом першої інстанції правильно зауважено на тому, що витяг не містить інформації про цільове призначення земельної ділянки до 16.07.2019, як на цьому наголошує позивач.

Водночас, судом під час розгляду справи правильно встановлено, що цільове призначення ділянки з кадастровим номером :03:007:0013 до 16.07.2019 було «для ведення особистого селянського господарства».

Так, з роздруківки відомостей про земельну ділянку від 26.03.2019, що були отримані з реєстру за кадастровим номером такої земельної ділянки встановлено, що в графі відомостей «цільове призначення» вказано - В.02.01.

При цьому, надаючи оцінку таким відомостям, колегія суддів зазначає, що Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2010 року за №1011/18306, затверджено Класифікації видів цільового призначення земель.

Згідно з розділом 2 Класифікації видів цільового призначення земель, секція В 02 - це землі житлової та громадської забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва)); підрозділ 02.01 - це землі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Водночас, згідно вказаної Класифікації, землі сільськогосподарського призначення відносяться до секції А 01, землі для ведення особистого селянського господарства - відносяться до підрозділу 01.03.

Разом з тим, землі для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку) відносяться до секції В 03, підрозділу 03.10.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що інформація, надана позивачем з реєстру за кадастровим номером земельної ділянки свідчить про те, що станом на 23.06.2019, тобто до внесення реєстраційних змін від 11.07.2019 спірна земельна ділянка мала цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а тому нарахування відповідачем грошового зобов`язання з земельного податку за 2017, 2018 та 2019 роки, як за землі для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (В 03.10) не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам податкового законодавства.

Таким чином, відповідачем не спростовано доводи позивача щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0013 лише в липні 2019 року та не доведено суду правомірності нарахування позивачеві земельного податку за 2017, 2018 та 2019 роки, як за землі призначені для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що наданий відповідачем витяг з Державного земельного кадастру №НВ-019, на який відповідач посилається як на підставу для нарахування податкового зобов`язання за 2017, 2018 та 2019 роки, було зроблено лише 04.07.2019.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення № -1013/1 від 30 квітня 2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Інша частина доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2022 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О. Беспалов

О.В. Епель

(судове рішення виготовлено 28 жовтня 2024 року)