Справа № 420/644/23
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/644/23
23 жовтня 2024 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
за участю секретаря Загрійчук О.В.
представника заявника не з`явився
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у судовому засіданні) матеріали звіту Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року по справі №420/644/23,
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходилася справа за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням від 17.04.2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.03.2022 року по 08.04.2022 року та за період 01.06.2022 р., 04.06.2022 р. по 07.07.2022 р. та з 09.07.2022 р. по 31.07.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.03.2022 року по 08.04.2022 року та за період 01.06.2022 р., 04.06.2022 р. по 07.07.2022 р. та з 09.07.2022 р. по 31.07.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили 25.07.2023 року.

Ухвалою суду від 05.09.2024 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 в порядку ст. 382 КАС України за вхід. №29430/24 від 22.07.2024 року.

Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року по справі №420/644/23 шляхом зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) подати до суду у місячний строк звіт про виконання судового рішення по справі №420/644/23 з дня набрання законної сили ухвалою суду.

04.10.2024 року до суду за вхід. №49137/24 від Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) надійшов звіт про виконання судового рішення по справі №420/644/23, в якому зазначено:

«В інші дні окрім 08.04.2022 року жодних обов`язків, які б передбачали виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень ОСОБА_2 не виконував. Будь-яка інша інформація в журналі бойових дій окрім 08.04.2022 оку відсутня».

Судом призначено судове засідання для розгляд звіту на 15.10.2024 року.

15.10.2024 року судове засідання для розгляду звіту відкладено на 23.10.2024 року.

17.10.2024 року до суду за вхід. №ЕС/54383/24 від представника позивача надійшли додаткові пояснення.

21.10.2024 року до суду за вхід. №ЕС/55070/24 від представника заявника надійшла заява про проведення засідання без участі заявника та його представника.

Розглянувши заяву представника відповідача, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно рекомендаціям, зауваженням, та висловленим занепокоєнням Європейського суду з прав людини, які наголошувались у відповідних рішеннях ЄСПЛ, зокрема у пункті 54 Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява № 40450/04), саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Комітет міністрів розглянув заходи, запроваджені Урядом України для забезпечення виконання рішень Суду у справах, в яких порушується питання тривалого невиконання остаточних рішень національних судів.

Комітет міністрів ухвалив тимчасову резолюцію (СМ/Ке80ІІ(2008)1), у відповідних положеннях якої зазначено:

«Комітет міністрів висловлює особливу занепокоєність у зв`язку з тим, що, незважаючи на цілий ряд законодавчих та інших важливих ініціатив, до яких неодноразово приверталася увага Комітету міністрів, поки що досить мало зроблено для того, щоб подолати існуючу структурну проблему невиконання рішень національних судів; рекомендує органам влади:

1. забезпечити ефективну реалізацію на практиці положень про відповідальність посадових осіб за невиконання рішень.

2. призначити відшкодування за шкоду, спричинену затримками у виконанні рішень національних судів, безпосередньо на підставі положень Конвенції та практики Європейського суду, як це передбачено Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі "Ковач проти України", пункт 59 рішення у справі "Мельниченко проти України", пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України», тощо).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Як встановлено судом у заяві Відповідача зазначено:

«… НОМЕР_2 прикордонним загоном було нараховано та виплачено, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.03.2022 року по 08.04.2022 року та за період 01.06.2022 р., 04.06.2022 р. по 07.07.2022 р. та з 09.07.2022, р. по 31.07.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. В інші дні окрім 08.04.2022 року жодних обов`язків які в передбачали виплату додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гривень ОСОБА_2 не виконував. Будь-яка інша інформація в журналі бойових дій окрім 08.04.2022 року відсутня».

На виконання рішення суду, Військова частина НОМЕР_1 нарахувала ОСОБА_2 додаткову винагороду у сумі 2333,33 грн, що підтверджується довідкою за підписом головного бухгалтера начальника фінансово-економічного відділу старшого лейтенанта ОСОБА_3 , витягу з розрахунково-платіжної відомості №29 від 16.03.2024 року, платіжної інструкції №35 від 18.03.2024 року.

Підставою для нарахування вказаних виплат став Наказ начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №682-ОС від 24.11.2023 року та Додаток 1 до Наказу, в якому зокрема зазначено:

«Відповідно рапорту заступника начальника загону з персоналу №32/8572/23-Вн від 23.11.2023 року за виконання бойових розпоряджень з метою виконання бойових завдань з. пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп згідно: бойового розпорядження командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_3 ДСК ОКП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 06.04.2022 року та бойового розпорядження № 74 ДСК начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 06.04.2022 року у взаємодії з 5 відділом 7 управління ДВКР СБУ в Миколаївській обл., записами в журналі бойових дій НОМЕР_4 зведеного загону №6-ВС ДСК від 28.03.2022 року, сторінка 9 розділ І та сторінка 31 розділ II, за період:».

Разом з тим, рішенням Одеського окружного адміністративнго суду визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.03.2022 року по 08.04.2022 року та за період 01.06.2022 р., 04.06.2022 р. по 07.07.2022 р. та з 09.07.2022 р. по 31.07.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за період з 10.03.2022 року по 08.04.2022 року та за період 01.06.2022 р., 04.06.2022 р. по 07.07.2022 р. та з 09.07.2022 р. по 31.07.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зі змісту резолютивної частини рішення вбачається:

- розрахункова величина на місяць - 100000,00 гривень;

- розрахункові періоди: з 10.03.2022 року по 08.04.2022 року, 01.06.2022 року, з 04.06.2022 року по 07.07.2022 року, з 09.07.2022 року по 31.07.2022 року.

В той же час, резолютивна частина рішення не містить зобов`язання самостійно визначати конкретні дати в рамках наведених періодів.

Разом з тим, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.07.2024 у справі №420/644/23 підтверджені висновки суду першої інстанції та, зокрема, зазначено:

«…Судом першої інстанції встановлено та апелянтом не спростовано, що виконання ОСОБА_2 бойових завдань у період з 10.03.2022р. по 24.05.2022р. та з 01.06.2022р. 51.07.2022р. підтверджено витягами з бойових розпоряджень від 10.03.2022р. №17-ДСК. від 23.05.2022р. №279-ДСК та від 31.05.2022р. №299-ДСК.

Вказана інформація є інформацією з обмеженим доступом, відповідно до постанови КМУ №736.

Зважаючи на наявність зазначених бойових розпоряджень колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_2 у бойових діях/забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони у період з 10.03.2022р. по 24.05.2022р. та з 01.06.2022р. по 31.07.2022р., та, відповідно наявність у нього права на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100 000,00 грн. відповідно до Постанови №168 в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких заходах».

З наданих доказів суд дійшов висновку, що відповідач нарахував додаткову грошову винагороду лише за один день (08.04.2022), що свідчить про неповне виконання рішення суду.

Відповідачем безпідставно ненараховано ОСОБА_2 збільшену додаткову грошову винагороду, за період з 10.03.2022 року по 08.04.2022 року та за період 01.06.2022 р., 04.06.2022 р. по 07.07.2022 р. та з 09.07.2022 р. по 31.07.2022 року, що підтверджується виписками з карткового рахунку позивача (копії додаються).

Суд, вирішивши питання про право, чітко визначив спосіб виконання судового рішення, що свідчить про відсутність у Відповідача підстав самостійно визначати розрахунковий період.

В той же час, суд зазначає, що не можуть бути прийняті до уваги посилання Відповідача у звіті на докази (зокрема, зазначені у додатку до наказу №682-ОС від 24.11.2023 року), які не досліджувались судом під час розгляду справи по суті.

У даному випадку суд констатує фактичну відмову відповідача від повного виконання рішення суду, відверте ігнорування рішення суду та його невиконання всупереч вимогам статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень, що, крім іншого, підриває авторитет судової влади в частині обов`язковості виконання судових рішень, що вже неодноразово ставало предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Внаслідок неналежного виконання рішення суду відповідачем по суті ставиться під сумнів сама сутність існування судової влади.

Суд вважає, що будь-які пояснення щодо невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, інші надумані причини, не можуть бути виправданням з боку Держави (в особі Військової частини НОМЕР_1 ) щодо невиконання рішення суду та бути свідченням наявності поважних причин його невиконання, тим більше - у сфері гарантованого Конституцією Україні соціального захисту (ст. 46), якою, крім іншого, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнані в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

Відповідно до ч.1-7 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

Суддя за клопотанням органу чи посадової особи, відповідальних за виконання рішення, на підставі відповідних доказів зменшує розмір штрафу, який стягується на користь Державного бюджету України за невиконання або неналежне виконання рішення, на суму штрафу, який було накладено за ці самі дії державним виконавцем відповідно до законодавства про виконавче провадження.

Ухвала суду про накладення штрафу, що набрала законної сили, направляється для виконання до державної виконавчої служби. З наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня у розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

Сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Відповідач не надав до суду доказів вжиття всіх залежних від нього дій для виконання рішення у даній справі.

Відтак, суд вважає за доцільне встановити відповідачу новий строк подання звіту про виконання рішення по даній справі.

Керуючись ст.ст. 241-245, 248, 256, 293-297, 382 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо прийняття звіту відмовити повністю.

Встановити Військовій частині НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2023 року по справі №420/644/23.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) подати до суду до 24.11.2024 року звіт про виконання рішення суду по справі №420/644/23, а також докази фактичного виконання рішення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 293-297 КАС України.

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА