Справа № 160/4303/24
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №160/4303/24

адміністративне провадження №К/990/38455/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року у справі №160/4303/24 за адміністративним позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, а саме ухилення від повторного (після набрання чинності рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року по справі №160/14267/23) розгляду у встановленому порядку заяви позивача "Про надання посвідки на тимчасове проживання" та зобов`язати відповідача повторно розглянути вказану заяву у встановленому порядку;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, а саме: ухилення від розгляду у встановленому порядку заяви позивача від 3 травня 2023 року "Про надання дозволу на імміграцію", поданої до Центрально-міського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області та зобов`язати відповідача розглянути вказану заяву у встановленому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року, позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви-анкети ОСОБА_1 №100178474 від 19 жовтня 2022 року про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні після визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28 жовтня 2022 року №167 (№6369) «Про відмову в оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні» у судовому порядку.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву-анкету ОСОБА_1 №100178474 від 19 жовтня 2022 року про оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні після визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28 жовтня 2022 року №167 (№6369) «Про відмову в оформлення (видачі) посвідки на тимчасове проживання в Україні» у судовому порядку та прийняти рішення з дотриманням вимог пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та зниження посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322 та з урахуванням висновків, викладених у судових рішеннях.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 «Про надання дозволу на імміграцію» від 3 травня 2023 року та не прийняття за даною заявою відповідного рішення у встановленому законодавством порядку.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області розглянути заяву ОСОБА_1 «Про надання дозволу на імміграцію» від 3 травня 2023 року та прийняти за даною заявою рішення у встановленому законодавством порядку, з урахуванням висновків, викладених у цьому судовому рішенні.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року касаційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області залишено без руху із наданням скаржнику строку у десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги. Зокрема, скаржнику пропонувалось усунути недоліки, шляхом подання до суду: 1) касаційної скарги у новій редакції, в якій чітко перелічити судові рішення, які оскаржуються, із зазначенням меж їхнього оскарження; 2) документ про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

На виконання цієї ухвали скаржник надав 21 жовтня 2024 року до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Дослідивши клопотання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про відстрочення сплати судового збору, Суд вважає за потрібне вказати наступне.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 зроблено висновок, що суд може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, враховуючи майновий стан особи, що звертається до суду. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду стосується і суб`єкта владних повноважень. При цьому, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що звільнення юридичної особи від сплати судового збору за наявності майнового критерію, можливе виключно у випадку, якщо предметом позову у справі є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником задля сплати судового збору та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 зазначала, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Проаналізувавши викладене та зміст клопотання про відстрочення сплати судового збору, Суд вважає, що скаржником не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин, у Суду відсутні правові підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Окрім того, Суд звертає увагу скаржника, що ним також не усунуто інші недоліки касаційної скарги, зазначені у мотивувальній частині ухвали Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року.

Згідно частини другої статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, Суд вважає за належне продовжити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року.

Керуючись статтями 121, 332 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Продовжити Головному управлінню Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області строк для усунення недоліків касаційної скарги та надати строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду