Справа № 300/3313/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" жовтня 2024 р. справа № 300/3313/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлення-рішень від 22.11.2023, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, податковий орган), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області, а саме:
На переконання позивача, зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними з огляду на наступне. Як зазначає ОСОБА_1 , у власності останньої перебувають будівлі сільськогосподарського призначення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: майстерня площею 476,0 кв.м., котельня площею 101,9 кв.м., піднавіс площею 450,9 кв.м. ОСОБА_1 наголошує, що відповідно до довідки Івано-Франківської філії державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" імені Ю.М.Білоконя" від 04.04.2024 за №Т-29/79 згідно чинних державних норм Державного класифікатора НК 018-2023, зазначені будівлі є будівлями сільськогосподарського призначення за кодом 1271.9. Позивач звертає увагу, що згідно підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (надалі по тексту також ПК України) не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с.29).
На виконання ухвали суду від 03.05.2024, позивач 16.05.2024 через канцелярію суду подав додаткові доказу у справі(а.с.32-45).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами(а.с.46-47).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 20.06.2024 за №8225/5/09-19-05-01 (а.с.51-98). Податковий орган не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вказує відповідач згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта у власності ОСОБА_1 перебуває: нежитлове приміщення №1 АДРЕСА_2 (загальною площею 64,4 кв.м.), реєстраційний номер: 22320084, дата реєстрації 29.02.2008; нежитлове приміщення №2 АДРЕСА_2 (загальною площею 59,2 кв.м.), реєстраційний номер: 22320242, дата реєстрації 29.02.2008; нежитлове приміщення №3 АДРЕСА_1 , (загальною площею 502,1 кв.м.), реєстраційний номер: 22860516, дата реєстрації 09.04.2008. Зазначені приміщення відповідно до акту прийому-передачі нерухомого майна від 07.12.2021 передані в статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "Асортимент М".
Головне управління ДПС в Івано-Франківські області вказує, що відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктами оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. На переконання відповідача наведена норма дає підстави для висновку про те, що правовою підставою для застосування до особи пільги передбаченої підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є призначення такої будівлі для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та особа має бути сільськогосподарським товаровиробником.
Окрім цього, податковий орган покликається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 24.12.2020 у справі №160/9721/18, від 17.02.2020 у справі №820/3556/17, згідно яких застосування пільги передбаченої підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе лише у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні особи та інші юридичні особи в тому числі нерезиденти та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням.
Мотивуючи свою позицію Головне управління ДПС в Івано-Франківській області наголошує, що на переконання останнього ОСОБА_1 не надала жодних доказів використання вказаних об`єктів нерухомого майна в товарному сільськогосподарському виробництві в продовж 2021 року.
На підставі зазначеного Головне управління ДПС в Івано-Франківській області просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
ОСОБА_1 скористалася правом подати відповідь на відзив від 01.07.2024, яка надійшла на адресу суду 04.07.2024 (а.с.99-103). Позивач зазначає, що для застосування пільг передбачених підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України необхідна наявність двох умов одночасно, перша з них власник майна нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
На переконання ОСОБА_1 , остання є сільськогосподарським товаровиробником, а спірні об`єкти призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. Позивач вважає, що підтвердженням зазначеного є те, що будівлі, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , а саме: майстерня площею 476,0 кв.м., котельня площею 101,9 кв.м., піднавіс площею 450.9 кв.м., відповідно до довідки Івано-Франківської філії державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" імені Ю.М.Білоконя" від 04.04.2024 за №Т-29/79 є будівлями сільськогосподарського призначення за кодом 1271.9.
Окрім цього позивач переконана, що підтвердженням використання приміщень у сільськогосподарському товаровиробництві є укладений 20.06.2021 між сімейним фермерським господарством (надалі по тексту також СФГ) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (надалі по тексту також ФОП ОСОБА_2 ) договір поставки сільськогосподарської продукції, вирощеної СФГ, яка зберігалась у цьому приміщенні.
29.07.2024 відповідачем через канцелярію суду подано додаткові письмові пояснення від 29.07.2024 за №9910/5/09-19-05-01 (а.с.105-118). Головне управління ДПС в Івано-Франківській області звертає увагу суду, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта у власності ФОП ОСОБА_1 у 2021 році перебували: нежитлове приміщення №1- АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_3 ; нежитлове приміщення, а саме приміщення майстерні АДРЕСА_1 . Однак, як зазначає відповідач, позивач у позовній заяві стверджує, що у його власності знаходяться наступні будівлі сільськогосподарського призначення: майстерня площею 476 кв.м., котельня площею 101,9 кв.м., піднавіс площею 450,9 кв.м., які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Беручи до уваги зазначене, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області наголошує, що оскаржувані ППР по податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості сформовані щодо: нежитлового приміщення розташованого за адресою АДРЕСА_2 (загальна площа 64.4кв.м.); нежитлового приміщення розташоване за адресою АДРЕСА_2 (загальна площа 59,2 кв.м.); нежитлового приміщення, а саме приміщення майстерні, розташоване за адресою АДРЕСА_1 (загальна площа 502,1 кв.м.).
14.08.2024 на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 08.08.2024 (а.с.119-122), в якому остання просила визнати недопустимими доказами відзив на позовну заяву Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та додані до відзиву документи (додатки) і додаткові письмові пояснення відповідача від 29.07.2024 й додані до пояснень документи (додатки). Таке клопотання мотивоване тим, що відзив на позовну заяву та пояснення відповідача подані із пропущенням строків встановлених ухвалою суду від 21.05.2024.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзиву на позов, відповіді на відзив, додаткових письмових пояснень у справі, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно відомостей з Декларації про створення сімейного фермерського господарства від 11.01.2021 ОСОБА_1 одноосібно створено СФГ без статусу юридичної особи (а.с.18).
Як свідчить договір дарування нерухомого майна від 20.02.2009, укладений між ОСОБА_3 (надалі по тексту також ОСОБА_3 ) та ОСОБА_1 , нотаріально посвідчений і зареєстрований за №615 (а.с.15-16) ОСОБА_1 належать, зокрема:
- нежитлове приміщення №1 загальною площею 64.4 м.кв. за адресою АДРЕСА_4 ;
- нежитлове приміщення №2 загальною площею 59.2 м.кв. за адресою АДРЕСА_4 ;
- нежитлові приміщення, а саме: приміщення майстерні, загальною площею 502.1 м.кв.; котельня загальною площею 78,3 м.кв.; піднавіс загальною площею 427.1 м.кв., за адесою АДРЕСА_1 .
У відповідності до довідки Івано-Франківської філії державного підприємства "Український державний науково-дослідницький інститут проектування міст "Діпромісто" імені Ю.М. Білоконя" від 04.04.2024 за №Т-29/79 згідно чинних норм Державного класифікатора будівель та споруд НК 018-2023, будівлі, що знаходяться на АДРЕСА_1 , а саме майстерня (нежитлове приміщення) загальною площе 476.0 м.кв., котельня (нежитлове приміщення) загальною площею 101.9 м.кв., піднавіс (нежитлове приміщення), загальною площею 450.9 м.кв. є будівлями сільськогосподарського призначення, код 1271.9 (а.с.26).
Головним управлінням Державної податкової служби України в Івано-Франківській області, 22.11.2023 винесено щодо ОСОБА_1 :
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
З 01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 за №71-VIII (надалі по тексту також Закон №71-VIII), яким викладено у новій редакції статтю 266 ПК України, введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України (зі змінами та доповненнями) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
У відповідності до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
За змістом підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Приписами підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України встановлено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Відповідно до підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:
- об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;
- розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;
- права на користування пільгою із сплати податку;
- нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
За приписами пункту 30.1 статті 30 ПК України, податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).
Згідно підпункту "г" пункту 30.9 статті 30 ПК України податкова пільга надається зокрема шляхом звільнення від сплати податку та збору.
За приписами підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Здійснивши аналіз приписів підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, суд дійшов висновок, що застосування зазначеної норми передбачає наявність двох умов:
- по-перше - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) повинен бути сільськогосподарським товаровиробником;
- по-друге - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) повинен бути призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності без здачі в оренду лізинг, позичку.
Окрім цього, на переконання суду, застосування пільги передбаченої підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе лише у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні особи та інші юридичні особи в тому числі нерезиденти та за умови (з урахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням.
Такі висновки суду відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постановах від 24.12.2020 у справі №160/9721/18, від 17.02.2020 у справі №820/3556/17.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Поняття "сільськогосподарський товаровиробник" визначене підпунктом 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, згідно якого сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.
Статтею 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" від 18.01.2001 за №2238-ІІІ (надалі по тексту також Закон №2238-ІІІ) встановлено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією
За змістом статті 1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" від 23.09.2008 за №575-VІ (надалі по тексту також Закон №575-VІ)виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.
Законом №2238-ІІІ визначено, що продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг. Коди продукції сільського господарства та пов`язані з ним послуги визначені розділом 1 секції А "Продукція сільського господарства, лісового господарства та рибного господарства" Державного класифікатора продукції та послуг ДК 016:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 за №457.
У відповідності до національного класифікатора НК 018:2023 "Класифікатор будівель і споруд" затвердженого наказом Міністерства економіки України "Про затвердження національного класифікатора НК 018:2023 та скасування національного класифікатора ДК 018-2000" від 16.05.2023 за №507, який набрав чинності 01.01.2024,клас "Нежитлові сільськогосподарські споруди" (код 1271) включає будівлі, призначені для сільськогосподарської діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, конюшні, розплідники, промислові курники, зерносховища, ангари та фермерські господарські будівлі, погреби, виноробні заводи, винні чани, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.
Отже, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу національного класифікатора НК 018:2023 (код 1271), які використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Повертаючись до фактичних обставин справи, суд вважає за необхідне відмітити наступне.
Головним управління ДПС в Івано-Франківській області винесено:
Суд констатує, що позивач, станом на дату ухвалення судового рішення (25.10.2024) не надала суду жодних:
- доказів, які б свідчили, що нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 49,20 кв.м. та нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 64,40 кв.м. віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та безпосередньо використовувалися протягом 2021 року у сільськогосподарській діяльності;
- доказів, які б свідчили, що нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 49,20 кв.м. та нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_4 , загальною площею 64,40 кв.м. не здаються в оренду лізинг, позичку.
Позивач мотивуючи свою позицію зазначила у позовній заяві, що у власності останньої перебувають будівлі сільськогосподарського призначення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
- майстерня площею 476,0 кв.м.;
- котельня площею 101,9 кв.м.;
- піднавіс площею 450,9 кв.м. (а.с.1).
У відповідності до довідки Івано-Франківської філії державного підприємства "Діпромісто" від 04.04.2024 за №Т-29/79 згідно чинних державних норм Державного класифікатора НК 018-2023, будівлі, що знаходяться на АДРЕСА_1 , а саме: майстерня загальною площею 476,0 кв.м., котельня загальною площею 101,9 кв.м, піднавіс загальною площею 450,9 кв.м. є будівлями сільськогосподарського призначення за кодом 1271.9(а.с.26).
Однак, суд звертає увагу, що площа зазначених будівель вказана позивачем у позовній заяві (а.с.1), технічному паспорті на громадський будинок майстерні за адресою АДРЕСА_1 від 08.03.2008 за реєстраційним номером №21860516 (а.с.33-40) та вказана Івано-Франківською філією "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" імені Ю.М.Білоконя" у довідці від 04.04.2024 за №Т-29/79(а.с.26) не відповідає площі зазначеній у договорі дарування нерухомого майна нотаріально посвідченого і зареєстрованого за №615(а.с.15-16) та акті прийняття-передачі нерухомого майна в статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "АСОРТИМЕНТ М" від 07.12.2021 зареєстрованому в реєстрі за №2794-2799 (а.с.89), а саме:
- майстерня загальною площею 502,1 кв.м.;
- котельня загальною площею 78,3 кв.м.;
- піднавіс загальною площею 427,1 кв.м.
Позивач на виконання ухвали суду у відповіді на відзив зазначила, що причиною такої розбіжності стала інформація з Івано-Франківського бюро технічної інвентаризації, надана нотаріусу під час оформлення договору та долучила Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2009 за № 21914897(а.с.100).
Так, згідно відомостей Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2009 за №21914897, виданого Івано-Франківським бюро технічної інвентаризації площа приміщення нежитлових приміщень, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , а саме:
- приміщення майстерні становить 502,1 км.;
- котельні становить 78,3 кв.м.;
- піднавісу становить 427,1 кв.м. (а.с.103).
Однак, позивач не надав суду жодних доказів, як б свідчили, що відомості зазначені у Витязі з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2009 за №21914897 містить недостовірну чи неповну інформацію.
Більше того, суд звертає увагу, що при укладенні договору дарування нерухомого майна від 20.02.2009 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , щодо нежитлових приміщень майстерні, котельні та піднавісу розташованих за адресою АДРЕСА_1 , бралися до уваги свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Грабовецькою сільською радою 09.04.2008 на підставі рішення виконавчого комітету від 12.02.2008 за №11 та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації від 09.04.2008 за №18446125 (а.с.15-16), а не Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.02.2009 за №21914897, як це зазначає позивач.
У відповідності до акту прийняття-передачі нерухомого майна в статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю "АСОРТИМЕНТ М" від 07.12.2021 зареєстрованому в реєстрі за №№2794-2799 (а.с.89) у статутний капітал ТОВ "АСОРТИМЕНТ М" передано нежитлові приміщення, зокрема:
- приміщення майстерні загальною площею 502,1 км.;
- котельні загальною площею 78,3 кв.м.;
- піднавісу загальною площею 427,1 кв.м.
З урахуванням зазначеного, суд не бере до уваги відомості довідки Івано-Франківської філії державного підприємства "Український державний науково-дослідний інститут проектування міст "ДІПРОМІСТО" імені Ю.М.Білоконя" за №Т-29/79 від 04.04.2024, оскільки площа нежитлових приміщень, зазначена у даній довідці, не відповідає площі зазначеній у документах, що посвідчують право власності на зазначені об`єкти, а також державну реєстрацію речового права на вказане майно.
Також, на підтвердження використання зазначених об`єктів безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, ОСОБА_1 надала суду Договір поставки сільськогосподарської продукції за №1 від 21.06.2021, укладений між позивачем і ФОП ОСОБА_2 (а.с.18-21) та Додаткову угоду за №1 від 20.08.2021 (додаток за №1 до Договору поставки сільськогосподарської продукції за №1 від 21.06.2021) щодо поставки 3 тон гречки ФОП ОСОБА_2 (а.с.22).
На підтвердження виконання зазначених угод ОСОБА_1 , надала суду Акт прийому-передачі сільськогосподарської продукції від 22.11.2021 (а.с.23) та копію прибуткового касового ордеру за №1 від 22.11.2021 (а.с.24), у відповідності до яких СФГ " ОСОБА_1 " передано ФОП ОСОБА_2 сільськогосподарську продукцію "гречка" кількістю 3 тони, а в свою чергу ФОП ОСОБА_2 сплачено 9 000,00 гривень за сільськогосподарську продукцію.
У відповіді на відзив, позивач вказала наступне: "Підтвердженням використання приміщень у сільськогосподарському товаровиробництві є укладений 20.06.2021 між СФГ та ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) Договір постачання с/г продукції, вирощеної СФГ, яка була передана ФОП ОСОБА_2 і зберігалася у цьому приміщенні. Інших приміщень для зберігання продукції у ФГ немає і доказів цього відповідач не надав." (а.с.100)
Позивач не надала суду жодних пояснень та доказів щодо того, в який саме спосіб та яким чином, приміщення майстерні за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 502,10 кв.м. використовувалося нею особисто (як фізичними особами сільськогосподарськими товаровиробниками) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності протягом 2021 року, зокрема для зберігання сільськогосподарської продукції "гречка".
Також, ОСОБА_1 не надала суду і доказів того, що вказані будівлі позивачем не здаються ні в оренду, ні лізинг, ні в позичку, чи інше користування жодним фізичним та юридичними особам.
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не має підстав для застосування пільги, визначеної підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Щодо клопотання відповідача про визнання недопустимими доказами відзиву на позов і додаткових письмових пояснень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та додатків до них, у зв`язку із пропущенням строку на їх подання, суд вказує наступне.
У відповідності до частини 5 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
Пунктом 3 резолютивної частини ухвали суду від 21.05.2024 відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення зазначеної ухвали для подання відзиву на позов (а.с.46-47).
Згідно відомостей довідки про доставку електронного листа (а.с.50) документ в електронному вигляді "Ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі (спрощена)" від 21.05.2024 доставлено до електронного кабінету відповідача 21.05.2024 о 22:10 год. (а.с.50).
За змістом пункту 4 частини 3 статті 2 КАС України до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до частин 1 та 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Так, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву 20.06.2024 (а.с.51-98), тобто з пропущенням строку встановленого ухвалою суду від 21.05.2024. Однак, пропущення строку подання відзиву на позовну заяву на 15 днів, на переконання суду не може бути тим строком, який слід оцінювати як значний чи тривалий, та не може позбавляти відповідача права на надання ним суду своїх доказів і доведення перед судом їх переконливості.
Беручи до уваги вищезазначене, суд вважає, що таке пропущення строку не може бути підставою для неврахування відзиву на позов та пояснень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області при ухваленні судом рішення по суті справи.
Більше того, суд зазначає, що позивач просить саме визнання недопустимими доказами відзив на позовну заяву, додаткові письмові пояснення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та додатків до них.
У відповідності до статті 74 "Допустимість доказів" КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Однак, ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів, які б дали суду підстави вважати відзив на позову заяву, пояснення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області та додатки до них є такими, що одержані з порушенням порядку встановленого законом, тобто недопустимими доказами.
Інші доводи і міркування позивача з приводу прийнятого відповідачем оскаржуваних ППР, висновків суду не змінюють.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судового збору.
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесені ними судові витрати при розгляду даної справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу таких витрат.
На підставі статті1291Конституції України, керуючись статтями134,139,241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ;

відповідач Головне управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43968084), вул. Незалежності , 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.