Справа № 400/12860/23
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/12860/23

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 січня 2024 року (суддя Гордієнко Т.О., м. Одеса, повний текст рішення складений 04.01.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

17.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Донецькій області та ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасування рішення від 04.09.2023 №48 про відмову в призначені пенсії за віком на пільгових умовах;

- визнати протиправним та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії ГУ ПФУ в Миколаївській області від 31.07.2023 №9/1 про відмову у зарахуванні періоду з 22.08.1992 по 01.12.1998 до стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до пільгового стажу період навчання у середньому профтехучилищі №7 за професією ізолювальник по теплоізоляції, ізолювальник по гідроізоляції у період з 01.09.1986 по 14.07.1987, період роботи у Миколаївському СУ треста "Термоізоляція" (ЗАТ "Судбудізоляція") з 22.08.1992 по 01.12.1998, період роботи ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара на посаді маляра 2,3 розряду, ізолювальника судового 4 розряду у період з 11.07.2003 по 05.04.2016;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити та виплатити пенсію за віком за списком №2 з 28.08.2023, зарахувавши до пільгового стажу період навчання у середньому профтехучилищі №7 за професією ізолювальник по теплоізоляції, ізолювальник по гідроізоляції у період з 01.09.1986 по 14.07.1987, період роботи у Миколаївському СУ треста "Термоізоляція" (ЗАТ "Судбудізоляція") з 22.08.1992 по 01.12.1998, період роботи ДП "Суднобудівний завод ім. 61 Комунара на посаді маляра 2,3 розряду, ізолювальника судового 4 розряду у період з 11.07.2003 по 05.04.2016.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 січня 2024 року адміністративний позов задоволене повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування поданої скарги апелянт наполягає на правомірності прийнятого рішення №48 від 04.09.2023, адже до пільгового стажу за Списком №2 не підлягають зарахуванню періоди роботи: з 22.08.1992 по 01.12.1998 у зв`язку з відсутністю даних про проведення атестації робочих місць за умовами праці ізолювальника; з 29.09.2010 по 05.04.2016, оскільки пільгова довідка не надавалася, у відомостях про спеціальний стаж згідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні накази про результати атестації робочих місць.

Позивачка своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася, що, відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про підтвердження періоду роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

31.07.2023 Комісія з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії прийняла рішенням №9/1, яким було зараховано період роботи з 16.07.1987 по 21.08.1992 до страхового стажу із важкими та шкідливими умовами праці відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 22.08.1992 по 01.12.1998 у зв`язку з відсутністю даних про проведення атестації робочих місць за умови праці ізолювальника.

28.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

04.09.2023 ГУ ПФУ в Донецькій області прийняло рішенням №48, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначені пільгової пенсії у зв`язку із недосягненням пенсійного віку та відсутністю стажу роботи за Списком №2 - 10 років.

У згаданому рішенні зазначено, що вік заявниці становить 52 роки 05 місяців при необхідному - 55.

До страхового та пільгового стажу (навчання за фахом) не зараховано період навчання з 01.09.1986 по 14.07.1997, оскільки в дипломі відсутній підпис директора училища.

До пільгового стажу робити за Списком 2 не зараховано період роботи з 22.08.1992 по 01.12.1998, оскільки рішенням Комісії при ГУ ПФУ в Миколаївській області від 31.07.2023 №9/1 не підтверджено роботу заявника із шкідливими і важкими умовами праці в зв`язку з відсутністю даних про проведення атестації робочих місць за умовами праці ізолювальника, період роботи з 29.09.2010 по 05.04.2016, оскільки пільгова довідка не надавалась, у відомостях про спеціальний стаж згідно даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні накази про результати атестації робочих місць. Також зазначено, що заявниця відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 ЗУ №1058 не досягла пенсійного віку, передбаченого чинним законодавством та відсутністю стажу роботи за списком №2 10 років, оскільки зараховано тільки 8 років 3 місяці 10 днів.

Вважаючи зазначену відмову протиправною ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції застосував висновок Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 по справі №360/3611/20 та дійшов висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо висновку про не досягнення позивачкою пенсійного віку.

Стосовно зазначення у спірних рішеннях відповідачів щодо не проведенням атестації робочих місць суд зазначив, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнаючи протиправність не зарахування до страхового та пільгового стажу період навчання з 01.09.1986 по 14.07.1987, суд вказав на невмотивованість зазначеного з урахуванням того, що період навчання позивачки зазначений у її трудовій книжці.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09 липня 2003 року №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом "а" частини 1 статті 13 Законом №1788-XII в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015, пункт "а" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII викладено в наступній редакції:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. "

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII вирішено, зокрема: визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII (пункт 1 резолютивної частини Рішення).

Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).

Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах (пункт 3 резолютивної частини Рішення).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, дійшла наступного висновку:

"…Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

…Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

…Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV."

З матеріалів справи вбачається, що станом на час подання заяви про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 позивачі виповнилося 42 роки.

За таких обставин, враховуючи сформовану судову практику, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що позивачка досягла віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Що стосується другої підстави відмови у призначенні пенсії , то колегія суддів вважає наступне.

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до вимог пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, трудова книжка позивачки містить усі необхідні записи про її трудову діяльність. Посади, на яких працювала позивачка у спірні періоди, відносяться до Списку №2, що також не заперечувалося відповідачами.

Відтак, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку, що позивачка має право на зарахування періодів з 22.08.1992 по 01.12.1998 та з 29.09.2010 по 05.04.2016 до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону №1058-IV, й, як наслідок, про протиправність відмови пенсійного органу у призначенні відповідної пенсії.

Відхиляючи як неаргументовані доводи апеляційної скарги на відсутність інформації щодо атестації робочого місця колегія суддів зазначає, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2. Адже на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Таке правозастосування узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, яка, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, враховується судом під час розгляду даної справи.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Адже суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 січня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов