Справа № 260/5500/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/5500/24 пров. № А/857/22613/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року (головуючий суддя Ващилін Р.О., м. Ужгород) у справі № 260/5500/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державна судова адміністрація України, в якому просила визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області щодо нездійснення нарахування та виплати суддівської винагороди судді Біловодського районного суду Луганської області ОСОБА_1 з доплатами, встановленими частинами другою та п`ятою статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів: за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу судді та 20% посадового окладу судді за науковий ступінь Доктор юридичних наук - за період з 01 квітня 2024 року по 04 липня 2024 року; зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Луганській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Біловодського районного суду Луганської області ОСОБА_1 з доплатами, встановленими частинами другою та п`ятою статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів: за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу судді та 20% посадового окладу судді за науковий ступінь Доктор юридичних наук - за період з 01 квітня 2024 року по 04 липня 2024 року, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року адміністративний позов передано за підсудністю на розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, свої висновки суддя обґрунтовував тим, що в матеріалах позовної заяви наявні відомості щодо зареєстрованого місця проживання позивача ( АДРЕСА_1 ), відтак прийшов до висновку, що дана адміністративна справа територіально підсудна Київському окружному адміністративному суду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позов подано до суду відповідно до вимог частини 1 статті 25 КАС України за вибором позивача, а саме: за місцем фактичного проживання (знаходження), що підтверджується наданими суду доказами, а саме, правом власності на квартиру, наказами ДВНЗ «Ужгородський національний університет» про роботу по сумісництву та довідкою Закладу дошкільної освіти № 42 «Джерельце» Ужгородської міської ради від 19.08.2024 №101.

Вважає, що суддя першої інстанції не здійснив належної перевірки наданих доказів про місце проживання позивача та прийшов до передчасного висновку про передачу справи за підсудністю до іншого суду.

Відповідач та третя особа письмовий відзив на апеляційну скаргу не подали.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів при наданні оцінки законності та обгрунтованості ухвали виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 25 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підсудність справ за вибором позивача.

Згідно частини першої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Кодекс адміністративного судочинства України, зокрема, стаття 171, визначає порядок дій судді після одержання позовної заяви.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно частини третьої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо відповідачем у позовній заяві, щодо якої відсутні підстави для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження у справі, вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суддя не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Частиною четвертою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з дня отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу (частина п`ята статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведеної норми вказує на чітку послідовність дій суду, зокрема, щодо здійснення належної перевірки місця проживання (перебування, знаходження) особи, перш ніж передати справу на розгляд іншого адміністративного суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у своїй позовній заяві зазначала, що з квітня 2022 року фактично проживає (знаходиться) за адресою: АДРЕСА_2 .

Фактичне проживання (знаходження) позивача за вказаною адресою у м. Ужгород підтверджується доданими до позовної заяви доказами, а саме, свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_3 ; наказами ДВНЗ «Ужгородський національний університет», де позивач працює за сумісництвом; довідкою Закладу дошкільної освіти № 42 «Джерельце» Ужгородської міської ради від 19.08.2024 №101 про те, що малолітній син позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує з 2022 року даний заклад; довідкою ОСББ «Господарювання по-европейськи» від 02.09.2024 №3.

Колегія суддів приймає доводи апелянта, про те, що надані докази є належними, достатніми та підтверджують фактичне місцезнаходження позивача у м. Ужгород з квітня 2022 року по теперішній час.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, не здійснивши належної перевірки наданим доказам про фактичне місцезнаходження позивача, прийшов до передчасного висновку про передачу справи за підсудністю до іншого суду.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на дотримання права особи на доступ до суду.

Питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що з метою забезпечення права позивача на доступ до суду, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу судді першої інстанції про передачу справи за підсудністю до іншого суду скасувати, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 311, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у справі № 260/5500/24 скасувати та передати справу на розгляд Закарпатського окружного адміністративного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар