Справа № 240/23124/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №240/23124/23

адміністративне провадження № К/990/39641/24

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Соколова В.М., Кашпур О.В.,

перевірив касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставного не нарахування та невиплати йому, ОСОБА_1 , додаткової грошової винагороди у періоди з 18 серпня 2022 року по 25 серпня 2022 року, з 30 серпня 2022 року по 12 вересня 2022 року; 21 вересня 2022 року; з 27 вересня 2022 року по 16 жовтня 2022 року, з 17 жовтня 2022 року по 03 листопада 2022 року; з 04 листопада 2022 року по 22 листопада 2022 року; з 23 листопада 2022 року по 07 грудня 2022 року; з 08 грудня 2022 року по 27 грудня 2022 року; з 01 лютого 2023 року по 15 лютого 2023 року; з 27 квітня 2023 року по 02 червня 2023 року; з 09 червня 2023 року по 19 червня 2023 року та з 22 червня 2023 року по 07 липня 2023 року у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно по постанови КМУ від 25 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за періоди з 18 серпня 2022 року по 25 серпня 2022 року, з 30 серпня 2022 року по 12 вересня 2022 року; 21 вересня 2022 року; з 27 вересня 2022 року по 16 жовтня 2022 року, з 17 жовтня 2022 року по 03 листопада 2022 року; з 04 листопада 2022 року по 22 листопада 2022 року; з 23 листопада 2022 року по 07 грудня 2022 року; з 08 грудня 2022 року по 27 грудня 2022 року; з 01 лютого 2023 року по 15 лютого 2023 року; з 27 квітня 2023 року по 02 червня 2023 року; з 09 червня 2023 року по 19 червня 2023 року та з 22 червня 2023 року по 07 липня 2023 року у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, відповідно до постанови КМУ від 25 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період 01 лютого 2023 року по 15 лютого 2023 року, з 27 квітня 2023 року по 02 червня 2023 року, з 09 червня 2023 року по 19 червня 2023 року, з 22 червня 2023 року по 07 липня 2023 року у розмірі до 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» 01 лютого 2023 року по 15 лютого 2023 року, з 27 квітня 2023 року по 02 червня 2023 року, з 09 червня 2023 року по 19 червня 2023 року, з 22 червня 2023 року по 07 липня 2023 року у розмірі до 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини. У задоволенні решти вимог відмовлено.

17 жовтня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі.

Предметом спору у цій справі є право військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, установленою постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Житомирським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункти «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідач зазначає, що фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики стосується проблемних, раніше ґрунтовно не досліджених питань права щодо підстав для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди 100 000 грн за час стаціонарного лікування в закладах охорони здоров`я основного клінічного діагнозу, що відноситься до категорії «захворювання», а не до категорії «поранення (контузія, травма, каліцтво)».

Щодо виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, скаржник зазначає, що ця справа представляє через напрацювання єдиної правозастосовчої практики, що пов`язане з навантаженням на витрати з Державного бюджету України та необхідністю правового обґрунтування здійснення бюджетних витрат перед правоохоронними та перевіряючими органами державної влади у зв`язку з необхідністю виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн коштів платників податків на стаціонарне лікування не тільки «поранення (контузії, травми, каліцтва)», пов`язаного із захистом Батьківщини, а й «захворювання», пов`язаного з проходженням військової служби.

Перевіривши викладені доводи, Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки заявник не зазначає новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. Разом з цим Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, позаяк не підтвердженим є те, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.

Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

З огляду на відхилення Верховним Судом зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.А. Уханенко В.М. Соколов О.В. Кашпур