Справа № 420/4866/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4866/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Кузьменко В.П.

За участю сторін:

Позивача: Стоянової М.І.

Представника позивача: Цисіна Д.В.

Представника відповідача: не з`явився

Представника третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Військової частини НОМЕР_1 про відмову у виплаті належного ОСОБА_1 , як законному представнику спільної неповнолітньої дитини, грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 штаб - сержанта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня захоплення в полон, а саме з 04.04.2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті належного ОСОБА_1 , як законному представнику спільної неповнолітньої дитини, грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 штаб - сержанта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня захоплення в полон, а саме з 04.04.2022 року, на підставі положення пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити належне ОСОБА_1 , законному представнику спільної неповнолітньої дитини, нарахування та виплату грошового забезпечення військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 штаб - сержанта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня захоплення в полон, а саме з 04.04.2022 року, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року №884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», з урахуванням зміни вислуги років, норм грошового забезпечення та індексації.

В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначила, що вона є законним представником неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є їх спільною дитиною із ОСОБА_3 , який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та з 04.04.2022 року був захоплений у полон у АДРЕСА_1 . Про факт захоплення військовослужбовця у полон позивач дізналась у жовтні 2023 року із сповіщення №584, яке було направлено Військової частиною НОМЕР_1 до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

18.01.2024 року позивач звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату їй грошового забезпечення захопленого у полон ОСОБА_3 з 04.04.2022 року (з дня захоплення останнього у полон).

02.02.2024 року на рахунок позивача було розпочато перерахування грошового забезпечення захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_3 , водночас, за твердженням позивача, це було здійснено не з моменту захоплення ОСОБА_3 в полон, що слугувало підставою для звернення її до адміністративного суду з позовом.

Ухвалою суду у справі №420/4866/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

12.03.2024 року та 03.06.2024 року від представника Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшли аналогічні за змістом відзиви на адміністративний позов (а.с.33-46, 64-74), з яких вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що 13.10.2022 року до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою про перерахування всіх видів грошового забезпечення військовополоненого ОСОБА_3 , як представниця спільних з ним неповнолітніх дітей, звернулась ОСОБА_2 , надавши при цьому копії всіх необхідних документів. Вищевказана заява ОСОБА_2 була задоволена, та в подальшому всі види грошового забезпечення ОСОБА_3 перераховувались на її рахунок.

У січні 2024 року до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про перерахування всіх видів грошового забезпечення військовополоненого ОСОБА_3 , як представниця їх спільного неповнолітнього сина, звернулась ОСОБА_1 , також надіславши необхідний перелік документів. Враховуючи зазначене, було прийняте рішення про задоволення вказаної заяви, і вже 01.02.2024 року з депонованого рахунку ОСОБА_3 Військовою частиною НОМЕР_1 було перераховано на рахунок ОСОБА_1 50% грошового забезпечення її колишнього чоловіка. Інші 50% грошового забезпечення ОСОБА_3 були перераховані на картку ОСОБА_2 .

У відзиві представник відповідача зазначив, що між військовою частиною та позивачем відсутній предмет спору, оскільки вимоги позивача щодо сплати їй всіх видів грошового забезпечення полоненого ОСОБА_3 , починаючи з 04.04.2022 року по день її звернення до військової частини, можуть бути предметом спору між нею та ОСОБА_2 , яка отримувала грошове забезпечення ОСОБА_3 як законна представниця його неповнолітніх дітей.

22.04.2024 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.47-53).

Ухвалою суду від 31.05.2024 року було вирішено подальший розгляд справи №420/4866/24 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.

01.07.2024 року було проведено підготовче судове засідання по справі, в якому позивач та представник позивача висловлювали правову позицію по суті спірних правовідносин та надавали пояснення щодо обставин по справі. Представник відповідача до підготовчого судового засідання не з`явився, від нього надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без його участі (а.с.59-63).

01.07.2024 року протокольною ухвалою суду було залучено до участі по справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 .

Крім того, 01.07.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.

29.07.2024 року судове засідання було відкладено на іншу дату у зв`язку з необхідністю виклику до суду третьої особи, оскільки відомості про її зареєстроване місце проживання надійшли до суду від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області лише 27.07.2024 року (а.с.95).

23.09.2024 року судове засідання було відкладено на іншу дату у зв`язку з необхідністю виклику до суду третьої особи та направлення запиту до АТ «Укрпошта» задля з`ясування обставин вручення третій особі рекомендованого листа із повісткою про виклик до судового засідання по даній справі.

23.10.2024 року було проведено судове засідання по справі, в якому позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи Військову частину НОМЕР_1 було повідомлено належним чином. Третя особа та її представник до судового засідання також не з`явились, були повідомлені про дату та час судового засідання належним чином та своєчасно.

Крім того, 23.10.2024 року до суду надійшло клопотання від представника третьої особи про витребування у Військової частини НОМЕР_1 інформації про розрахунки виплат грошового забезпечення на членів сім`ї (дітей) ОСОБА_3 , в задоволенні якого протокольною ухвалою суду від 23.10.2024 року було відмовлено, оскільки в матеріалах справи було достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 30.09.2008 року (а.с. 14).

З 25.01.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

Згідно рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 12.11.2013 року по справі №523/13906/13-ц (а.с. 15), шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 , позивач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 » (а.с. 17).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №61 від 02.03.2022 року прапорщик ОСОБА_3 , головний сержант взводу матеріального забезпечення, відповідно до наказу Верховного Головнокомандувач Збройних Сил України «Про призов резервістів на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період» №2 від 22.02.2022 року, з 02.03.2022 року був зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення.

04.04.2022 року військовослужбовець ОСОБА_3 був захоплений у полон в м. Маріуполь.

За твердженням позивача, про факт захоплення колишнього чоловіка у полон вона дізналась у жовтні 2023 року із наявності сповіщення №584 від 05.07.2022 року, яке було направлено Військової частиною НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Про наявність такого сповіщення зазначається у листі Військової частини НОМЕР_4 №724/7823 від 11.11.2023 року на адресу позивача (а.с. 13).

11.12.2023 року та 18.01.2024 року позивач зверталась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату їй грошового забезпечення захопленого у полон ОСОБА_3 з 04.04.2022 року (з дня захоплення останнього у полон).

02.02.2024 року на поточний рахунок позивача було перераховано грошове забезпечення захопленого у полон військовослужбовця ОСОБА_3 у розмірі 28 842,00 грн. як законному представнику однієї неповнолітньої дитини (а.с. 26).

У той же час судом було встановлено, що до Військової частини НОМЕР_1 ще 13.10.2022 року надійшла заява іншого законного представника спільних з ОСОБА_3 неповнолітніх дітей, а саме - від ОСОБА_2 (а.с. 41). До заяви були надані свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тобто, ОСОБА_2 є законним представником трьох неповнолітніх дітей, батьком яких є ОСОБА_3 (а.с. 42-43).

Вищевказана заява ОСОБА_2 від 13.10.2022 року була задоволена, та в подальшому всі види грошового забезпечення ОСОБА_3 перераховувались на її рахунок.

На підтвердження перерахування грошового забезпечення ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , стороною відповідача надана довідка №732/648 від 11.03.2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 у повному обсязі здійснювалась виплата грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 за період з 19.06.2022 року по 31.01.2024 року включно. Згідно даної довідки, загальна сума перерахованого грошового забезпечення військовослужбовця за вищевказаний період без урахування аліментів складає 2 721 936,46 грн. (а.с. 45).

Також в матеріалах справи наявна довідка №732/649 від 11.03.2024 року, видана на ім`я ОСОБА_3 , з якої вбачається, що загальна сума нарахованого грошового забезпечення військовослужбовцю, без урахування аліментів, за вищевказаний період складає 2 856 950,04 грн. (а.с. 44).

Крім того, з відзиву Військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2024 року вбачається, що після розгляду командиром підрозділу заяви ОСОБА_1 з доданими до неї документами, було прийняте рішення про задоволення вказаної заяви і вже 01.02.2024 року з депонованого рахунку ОСОБА_3 військовою частиною НОМЕР_1 було перераховано на картку ОСОБА_1 50% грошового забезпечення її колишнього чоловіка, що підтверджується витягом з реєстру платіжних доручень. Інші 50% грошового забезпечення ОСОБА_3 були перераховані на картку ОСОБА_2 .

Разом з тим, не погоджуючись із розміром нарахованого їй грошового забезпечення як законному представнику неповнолітньої дитини, батьком якого є захоплений у полон військовослужбовець, та вважаючи, що вищевказане грошове забезпечення підлягає їй до виплати з дня взяття її колишнього чоловіка у полон, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом у справі №420/4866/24.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 року (далі - Закон №2011-ХІІ).

Згідно ст.1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.6 ст.9 Закону №2011-ХІІ за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців, зокрема, дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Згідно п.3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018 року, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року (далі - Порядок №260), грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

На виконання вимог ч.6 ст.9 Закону №2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України №884 від 30.11.2016 року було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - Порядок №884), який визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці) (п.1 Порядку №884).

Згідно п.3 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п.7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналізуючи вищевказане, за військовослужбовцями, захопленими в полон, зберігаються виплати грошового забезпечення, яке включає посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років та інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення постійного характеру. Таке грошове забезпечення щомісячно виплачується членам сімей військовослужбовців, зокрема, законним представникам їх неповнолітніх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є матір`ю спільного з ОСОБА_3 неповнолітнього сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Враховуючи зазначене, позивачу, як законному представнику неповнолітньої дитини (батьком якої є військовослужбовець, захоплений у полон), згідно приписів Закону №2011-ХІІ та Порядку №884 має виплачуватись грошове забезпечення військовослужбовця, який був захоплений у полон.

За п.4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Пунктом 4 також встановлений вичерпний перелік документів, які необхідно надати на розгляд на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) разом із відповідною заявою.

Відповідно до п.5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Згідно п.6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

За п.7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Тобто, аналізуючи вищевказані приписи суд доходить висновку, що грошове забезпечення військовослужбовця, який потрапив у полон, має виплачуватись, у випадку спірних правовідносин, законним представникам неповнолітніх дітей рівними частками, поділяючи таке грошове забезпечення рівноцінними частками на кожну неповнолітню дитину. При цьому, виплата такого грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон.

З цього приводу важливо зазначити, що в даній справі спірним питанням є не наявність у позивача, як законного представника неповнолітньої дитини, права на отримання грошового забезпечення військовослужбовця, захопленого у полон, який є батьком їх спільної неповнолітньої дитини, а наявність у неї права на отримання такого грошового забезпечення у рівній та належній частці на їх спільну дитину з моменту захоплення військовослужбовця у полон.

Як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітньої дитини, батьком якої є військовослужбовець, відноситься до кола осіб, які можуть отримувати щомісячно грошове забезпечення військовослужбовця, захопленого у полон, та виключно з дня захоплення такого військовослужбовця у полон.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що 13.10.2022 року до Військової частини НОМЕР_1 із відповідною заявою щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця, захопленого у полон, звернулась ОСОБА_2 , яка також є законним представником трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 . Заява вищевказаної особи від 13.10.2022 року була задоволена, та в подальшому (до лютого 2024 року) грошове забезпечення ОСОБА_3 як військовослужбовця, захопленого у полон, у повному обсязі перераховувались на її рахунок.

Згідно п.7 Порядку №884 Міноборони, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міноборони, Головний орган військового управління Національної гвардії, Адміністрація Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держспецтрансслужби мають право отримувати з державних реєстрів інформацію щодо осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовців, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством.

Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Крім того, щомісячна виплата грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інші видів грошового забезпечення сім`ям військовополонених, є соціальною гарантією військовослужбовців та членів їх сімей, гарантованою державою, зокрема приписами Закону №2011-ХІІ.

На думку суду, факт звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою щодо виплати належного їй, як законному представнику неповнолітньої дитини, грошового забезпечення військовослужбовця в рівній частці відносно інших осіб, які мають право на виплату такого ж грошового забезпечення, не може залежати від моменту звернення особи із відповідною заявою до військової частини, оскільки на законодавчому рівні право на отримання такого грошового забезпечення виникає з дня захоплення військовослужбовців у полон та припиняється у день їх звільнення включно або до дня повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон. Право на отримання законним представником неповнолітньої дитини грошового забезпечення військовослужбовця, який потрапив у полон, не може також залежати від наявності інших неповнолітніх дітей, оскільки грошове забезпечення повинно розподілятися до виплати рівними частками на осіб, що мають таке право, та саме з моменту потрапляння військовослужбовця у полон.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на вказане, враховуючи вищевикладені нормативні приписи Порядку №884, а також той факт, що у позивача, як законного представника неповнолітньої дитини, наявне право на отримання у рівній частці грошового забезпечення військовослужбовця, який потрапив у полон, з дня захоплення останнього в полон, то суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги позивача шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 з дня його захоплення в полон, а саме з 04.04.2022 року, на підставі заяви, поданої позивачем 18.01.2024 року в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задля ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 на підставі заяви, поданої 18.01.2024 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неотримане грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 , який був захоплений в полон 04.04.2022 року, у розмірі 1/4 частки від неотриманого грошового забезпечення, з моменту захоплення в полон ОСОБА_3 по січень 2024 року включно, з урахуванням виплачених позивачу сум.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити належне ОСОБА_1 , як законному представнику спільної неповнолітньої дитини, нарахування та виплату грошового забезпечення ОСОБА_3 з урахуванням зміни його вислуги років, норм грошового забезпечення та індексації, то вона, на думку суду, як передчасна, задоволенню не підлягає, оскільки на даний час позивачу у належній частці грошове забезпечення за спірний період ще не нараховано та не виплачено, а тому її права не порушені, спору в цій частині ще не має.

Суд виходить з того, що у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені, невизнані або оспорювані права. Суд не може під час прийняття рішення по суті справи, вирішувати питання щодо правовідносин, які, можливо, будуть мати місце в майбутньому.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 49, 77, 90, 192-194, 241-246, 255, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним рішення, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 з дня його захоплення в полон, а саме з 04.04.2022 року, на підставі заяви, поданої позивачем 18.01.2024 року в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 на підставі заяви, поданої 18.01.2024 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 про виплату грошового забезпечення військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , перерахувати та виплатити ОСОБА_1 , як законному представнику ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неотримане грошове забезпечення військовослужбовця ОСОБА_3 , який був захоплений в полон 04.04.2022 року, у розмірі 1/4 частки від неотриманого грошового забезпечення, з моменту захоплення в полон ОСОБА_3 по січень 2024 року включно, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 29 жовтня 2024 року.

Суддя О.В. Білостоцький