Справа № 520/16449/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 жовтня 2024 року № 520/16449/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) третя особа: Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6,м. Київ,03168, ) , третя особа: Генеральний штаб Збройних сил України (просп. Повітряних Сил, буд. 6,м. Київ,03049, ) за участі третьої особи: Міністерства оборони України, 03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський,б.6, та Генерального штабу Збройних Сил України,03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський,б.6, , про визнання бездіяльності про,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ), що полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) від 18.05.2024 про звільнення з військової служби.

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) розглянути рапорт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) від 18.05.2024 про звільнення з військової служби.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Суддя Кухар М.Д. з 19.06.2024 по 21.06.2024 та з 04.07.2024 по 05.07.2024 перебувала у відрядженні, з 08.07.2024 по 09.08.2024 перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

Солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_2 .

Рідний брат ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом ІІ групи, та у зв`язку з наявністю невиліковних хвороб не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, що підтверджується висновком ЛКК №1530 від 05.04.2024.

ОСОБА_1 здійснює догляд за своїм братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за братом, окрім позивача, немає, що пояснюється наступним. Дружини та дітей у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає.

Матір ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з похилим віком, наявністю невиліковних хвороб, не має можливості самостійно пересуватися та самообслуговуватися та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком ЛКК №1513 від 29.03.2024.

Жодна із затверджених законодавством форм медичної документації не містить в собі можливості зазначення про потребу саме у «постійному сторонньому догляді», як того вимагає підпункту «Г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вищенаведені фактичні обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до командування Військової частини НОМЕР_2 з рапортом від 18.05.2024 про звільнення з військової служби (копія рапорту додається).

До рапорту про звільнення ОСОБА_1 додав копії документів, що підтверджують його право на звільнення з військової служби.

ОСОБА_1 , на виконання вимог ст.14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, мав намір звернутися до безпосереднього командування військової частини НОМЕР_2 з рапортом про звільнення з військової служби, але отримав відмову у прийнятті письмового рапорту.

22.05.2024 адвокат Охременко Артем Вікторович направив рапорт ОСОБА_1 від 18.05.2024 про звільнення з військової служби та додані до нього документи на останню відому адресу тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_2 (копії документів про відправку додаються).

Проте, за останньою відомою адресою місця дислокації військової частини НОМЕР_2 до теперішнього часу не вдалося доставити лист, що підтверджується відповідною роздруківкою (копія додається).

Також, 22.05.2024 адвокат Охременко Артем Вікторович направив рапорт ОСОБА_1 від 18.05.2024 про звільнення з військової служби та додані до нього документи на електронну адресу Міністерства оборони України, Генерального штабу ЗСУ та Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а також до ІНФОРМАЦІЯ_5 з проханням направити його за належністю до командування військової частини НОМЕР_2 , зокрема, за допомогою засобів СЕДО .

Однак, до теперішнього часу рапорт ОСОБА_1 від 18.05.2024 про звільнення з військової служби, який був направлений до командування всіма можливими способами, командуванням військової частини НОМЕР_2 не розглянуто та відповіді не надано.

Бездіяльність військової частини НОМЕР_2 є протиправною, порушує права та інтереси ОСОБА_1 , а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 14 від 14.01.2023, солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по особовому складу) від 11 січня 2023 року № 5-РС на посаду навідника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , з 14 січня 2023 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з 15 січня 2023 року, вважати таким, що з 14 січня 2023 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Тобто, відповідно ч. 6 ст. 2 Закону України Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон № 2232-XII) (види військової служби), Позивач проходить військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Судом встановлено, що 14.06.2024 до військової частини НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6 засобами поштового зв`язку надійшов рапорт Позивача (вхідний номер 1751) з додатками, був зареєстрований. При цьому до рапорту не долучені належним чином посвідчені копії документів на підтвердження обставин (підстав) для звільнення. За результатами розгляду рапорту 22.06.2024 прийнято рішення про відмову у задоволенні рапорту. Письмове рішення вручене Позивачу під розпис.

Суд вказує, що Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. №2232- XII (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. Закон України №548-ХІV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Суд зазначає, що підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232- XII. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Отже, рапорт це вид службового документа зі звернення військового до вищого по посаді чи званню з викладом питань службового або особистого характеру. Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України не передбачено надання письмової відповіді на рапорт військовослужбовця (та строків надання такої відповіді).

Рапорт це специфічний вид доповіді (звернення) військовослужбовця до свого безпосереднього командира (командира роти у даному випадку) що обумовлено специфікою військової служби.

З рапортом військовослужбовці звертаються з багатьох різних питань (наприклад направлення на лікування, відпустку за сімейними обставинами (наприклад зі смертю близьких родичів), видачу майна (обладнання) та інш.

Суд вказує, що Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України не передбачено строків розгляду рапорту та надання на нього письмової відповіді. (Військовослужбовець не повинен чекати 30 днів письмової відповіді на його рапорт (прохання) направити його на лікування або у відпустку за сімейними обставинами тощо).

Саме тому командир приймає відповідне рішення за рапортом у залежності від обставин, у розумний строк та у доцільний спосіб інформує військовослужбовця про прийняте рішення (або вживає відповідних дій).

У випадку, якщо рапорт військовослужбовця не було розглянуто, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, кожний військовослужбовець має право звернутися зі скаргою (заявою) до компетентних посадових осіб (органів).

Закон України №551- ХІV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Суд вказує, що відповідно до ст.110 Дисциплінарного статуту, усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:

- прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;

Згідно з ст.112 Дисциплінарного статуту, військовослужбовці, які подали заяву чи скаргу, мають право, зокрема:

- одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

- оскаржити прийняте за їх заявою чи скаргою рішення в суді; Подання скарги військовослужбовцями не звільняє їх від виконання своїх службових обов`язків і наказів командирів (начальників).

Отже, для вирішення службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися з рапортом до свого безпосереднього начальника.

За відсутності належного реагування на рапорт військовослужбовець має право звернутися з відповідною скаргою (заявою), на яку має отримати письмову відповідь у встановлений строк.

Враховуючи вищенаведене, суд робить висновок, що Позивачем, у даному випадку, не правильно тлумачено ст. ст. 110, 112 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Суд вказує на відсутність бездіяльності відповідача з причини своєчасного розгляду рапорту Позивача та надання йому письмової відповіді.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) , за участі третіх осіб: Міністерства оборони України, 03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський,б.6, та Генерального штабу Збройних Сил України,03168, м.Київ, просп.Повітрофлотський,б.6, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.