Справа № 500/2159/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про встановлення судового контролю

Справа № 500/2159/22

24 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої Подлісної І.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та додані до неї матеріали по справі за позовом ОСОБА_1 до Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

24 січня 2023 року Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду № 500/2159/22 апеляційну скаргу, ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 500/1162/22 - змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції: "Зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства. В решті рішення суду залишено без змін.

У постанові Восьмого ААС від 24.01.2023 року, апеляційний суд погодився із позицією суду першої інстанції щодо способу захисту права позивача в спосіб - зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області (відповідача) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (Заявника) від 12.11.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства (змінивши лише в частині дати подання заяви, так як це було вказано у позовних вимогах заявника).

13 червня 2023 року Постановою Верховного суду у справі № 500/2159/22, постановив: Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року - залишити без змін. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

25 вересня 2024 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвалою суду від 26.09.2024 року призначено судове засідання з розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №500/2159/22 за позовом ОСОБА_1 до Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, о 11:00 год. 09.10.2024 року в залі судових засідань Тернопільського окружного адміністративного суду за адресою: м. Тернопіль, вул. Кн. Острозького, 20.

Ухвалою суду від 27.09.2024 року доручено Тернопільському окружному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання на 09 жовтня 2024 року о 11:00 год. в режимі відеоконференції в залі судових засідань №1, в приміщенні суду, розташованого за адресою: м.Тернопіль, вул. Кн.Острозького, 20.

04.10.2024 року від представника відповідача надійшов відзив на заяву про встановлення судового контролю, де він заперечує щодо задоволення даної заяви.

Ухвалою суду від 09.10.2024, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) здійснено перехід до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

21.10.2024 від представника відповідача через електронний суд надійшли додаткові пояснення.

Учасники справи подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а тому враховуючи положення статей 194, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

12 травня 2022 року заявник через свого представника подав позовну заяву до Тернопільського окружного адміністративного суду, в якій просив суд: (1) визнати незаконним та скасувати рішення № 683 № «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 в с. Чайчинці» від 18 листопада 2021 року Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області; та (2) зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області (ідентифікаційний код - 04395886) надати гр. ОСОБА_1 (рнокпп - НОМЕР_1 ) дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, площею 0,25 га та 0,25 га, які розташовані за адресою: с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, Кременецького району Тернопільської області в межах населеного пункту, відповідно до картографічних даних, які були додані до заяви від 11.11.2021р..

22 вересня 2022 року рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/2159/22 позов задоволено частково. (1) Рішення №683 другого пленарного засідання п`ятнадцятої сесії восьмого скликання Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області від 18 листопада 2021 року скасувати. (2) Зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 жовтня 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

24 січня 2023 року Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду № 500/2159/22 апеляційну скаргу, Заявника, ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 500/1162/22 - змінено, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення в такій редакції: ,,Зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства. В решті рішення суду залишено без змін.

У Постанові Восьмого ААС від 24.01.2023 року, апеляційний суд погодився із позицією суду першої інстанції щодо способу захисту права позивача в спосіб - зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області (відповідача) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (Заявника) від 12.11.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого селянського господарства. (змінивши лише в частині дати подання заяви, так як це було вказано у позовних вимогах заявника).

13 червня 2023 року постановою Верховного суду у справі № 500/2159/22, постановив: Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2023 року - залишити без змін. Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

25 серпня 2023 року, Тернопільський окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 500/2159/22, про зобов`язання Борсуківську с/раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, Борсуківської ОТГ, для ведення особистого с/г..

28 листопада 2023 року, стягувач (заявник) ОСОБА_1 пред`явив вище вказаний виконавчий лист до виконання у Шумський відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Цього самого дня, 28.11.2023 року, Головним державним виконавцем Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шумського, Відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Романюком Романом Володимировичем, була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження № 73458207. (копія додається)

Із Автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) була отримана Інформація про виконавче провадження № 73458207 станом на 08.08.2024 року. (додається до заяви)

Як вбачається, із даної інформації: 28.11.2023 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження; також виніс постанову про стягнення із боржника (відповідача) витрат виконавчого провадження та направив постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам виконавчого провадження.

Листом вих. № 02-1-04/1315 від 20.12.2023р. Борсуківської с/р, було надано витяг із протоколу Борсуківської сільської ради від 11.12.2023р.; із якого вбачається обговорення депутатів та запрошених щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.11.2021р. на виконання постанови в межах виконавчого провадження № 73458207; юрисконсульт сільської ради під час виступу наголошувала, що існує п.27 прикінцевих положень ЗК України, але в той самий час існує рішення суду, що набрало законної сили та відкрите виконавче провадження; ні депутати, ні запрошенні не вказували, про будь які обставини передбачені у ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України, який містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, для ведення особистого селянського господарства, для ОСОБА_1 , с. Чайчинці.

Як вказувалось вище, із поіменного голосування із 12 депутатів сільської ради, голосували: "за" 2; проти- 4; утримались 6. Результат рішення не прийнято.

22 лютого 2024 року державний виконавець, на підставі, вище вказаного протоколу Борсуківської сільської ради від 11.12.2023р., виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, п.9 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження (фактичне повне виконання рішення).

Заявником було подано заяву до Тернопільського ОАС в порядку ст. 383 КАС України, щодо протиправності дій (бездіяльності) Відповідача.

16 квітня 2024 року, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, справа № 500/2159/22, пров. № А/857/3488/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у справі № 500/2159/22 скасувати та постановити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити частково. Визнано дії Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 на виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду - протиправними. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3067 ( три тисячі шістдесят сім ) грн. 16 коп. та 2000 ( дві тисячі ) грн. за надання правничої допомоги.

У травні 2024 року, заявник декілька разів звертався із заявами до Борсуківської сільської ради з приводу повторного розгляду його заяви від 11.11.2021 року, на виконання постанови Восьмого ААС, постанови Верховного суду та постанови Восьмого ААС щодо протиправності дій (бездіяльності) Борсуківської сільської ради.

Листом відповідача від 09 травня 2024 року, було прохання до позивача, надати реквізити для добровільного відшкодування витрат позивача на судовий збір та витрат на правову допомогу; щодо розгляду заяви від 11.11.2021 року, інформації не було (копія додається).

Листом відповідача від 22 травня 2024 року, було вказано, що відповідач не має зобов`язання до повторного розгляду заяви від 11.11.2021 року, оскільки постановою Восьмого ААС від 16.04.2024 р. справа № 500/2159/22, пров. № А/857/3488/24, на яку покликався заявник у зверненні, не покладено на відповідача зобов`язання розглянути повторно вище вказану заяву, (копія додається).

Листом відповідача від 29 травня 2024 року, було вказано, що відповідач виконав свої зобов`язання за постановою Восьмого ААС від 16.04.2024 р. справа № 500/2159/22, пров. № А/857/3488/24, оплатив добровільно в користь позивача, витрати позивача на судовий збір та витрат на правову допомогу; щодо повторного розгляду заяви (позивача) від 11.11.2021 року у відповіді не йдеться (тактично промовчали, не відповіли нічого), (копія додається).

Листом відповідача від 03 червня 2024 року, було вказано, Вкотре зазначаємо, що на 36 сесії 8 скликання Борсуківської с/р 11 грудня 2023 року сільська рада виконала зобов`язання, покладене ІНФОРМАЦІЯ_1 про повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 11.11.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці; Інших судових зобов`язань (виконавчих листів) про повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 11.11.2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці, до Борсуківської сільської ради не надходило. (копія додається).

Листом відповідача від 03 липня 2024 року, зазначається, що Ваша заяву від 11.11.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці повторно розглянуто на 36 сесії 8 скликання Борсуківської с/р 11.12.2023р.; постановою Восьмого ААС від 16.04.2024 р. справа № 500/2159/22, пров. № А/857/3488/24, не покладеного зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 11.11.2021р.. (копія додається).

Листом відповідача від 16 серпня 2024 року, вказується, що Вашу заяву (позивача, ОСОБА_1 ) від 11.11.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці неможливо розглянути на 42 сесії 8 скликання Борсуківської с/р, так як вона вже відбулася; зазначаємо, що ваша заява (позивача, ОСОБА_1 ) від 11.11.2021р. про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці буде розглянута на черговій сесії Борсуківської сільської ради.

До цього часу (на момент подання цієї заяви до суду) заяву позивача ОСОБА_1 , від 11.11.2021р. надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що розташовані в с. Чайчинці повторно на виконання вище вказаних судових рішень не було розглянуто відповідачем.

Заявником було подано позовну заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку ст. 287 КАС України, про скасування постанови державної виконавчої служби, про закінчення виконавчого провадження.

21 травня 2024 року, постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі № 500/2064/24 позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 73458207 від 22 лютого 2024 року про закінчення виконавчого провадження. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Шумського відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сплачений судовий збір в розмірі 969 грн (дев`ятсот шістдесят дев`ять) 00 копійок, відповідно до квитанції від 05.04.2024 року та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. Ця постанова Тернопільського ОАС набрала законної сили.

01 серпня 2024 року, державний виконавець виніс постанову відповідно до ст. 41 ЗУ Про виконавче провадження про відновлення виконавчого провадження.

Відтак, представник позивача просив встановити судовий контроль щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/2159/22 від 22.09.2022 року (із врахуванням змін внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/2159/22 від 24 січня 2023 року).

Розглянувши подану заяву про встановлення судового контролю та матеріали адміністративної справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07.06.2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20.07.2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі ОСОБА_1 проти України від 15.10.2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28.11.2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст. 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст. 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1)зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2)накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Таким чином, законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 800/320/17, який в силу частини 5 статті 242 КАС України підлягає обов`язковому врахуванню судом першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту заяви представника позивача про встановлення судового контролю видно, що відповідач не виконує рішення суду у справі №500/2159/22, хоча рішення набрало законної сили.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних підстав вважати, що за відсутності заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним в повному обсязі, а тому враховуючи особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати, суд вважає за необхідне зобов`язати подати до суду звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року (із врахуванням змін внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/2159/22 від 24 січня 2023 року) у справі №500/2159/22 - у двохмісячний строк, з моменту отримання даної ухвали.

Таким чином, заява позивача про встановлення судового контролю та подання звіту щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.09.2022 року (із врахуванням змін внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/2159/22 від 24 січня 2023 року) у справі №500/2159/22 підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зауважує, що однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Процесуальним законодавством визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з частиною першою-другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС України).

Відповідно частини п`ятої статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат адміністративний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 134 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, у якій розглядалося судом касаційної інстанції питання щодо застосування норм права, відповідно до яких здійснюється визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподіл.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частинах першій, третій статті 139 КАС України, відповідно до яких:

при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа;

при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Щодо порядку обчислення гонорару, то згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд виходить зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Суд оцінює витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, про який йдеться у частині четвертій статті 134 КАС України, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У цій справі суд встановив, що витрати заявника на правову допомогу щодо підготовки заяви в порядку ст. 382 КАС України та представництво інтересів заявника ОСОБА_1 в суді першої інстанції становлять - 8500,0 гривень.

Докази витрат на правову допомогу копія договору про надання правової допомоги №12/22 від 28.04.2022р. є в матеріалах справи № 500/2159/22, додаток №8 до вище вказаного договору від 25.09.2024р., квитанція до прибуткового касового ордеру №10 від 25.09.2024р., копія ордеру ВС № 1273220 та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги адвоката, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін, час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг та їх обсяг, обсяг матеріалів у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, кількість засідань, тривалість розгляду справи судом, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, зважаючи також на подане заперечення відповідача щодо заявлених витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 8500,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг.

Також суд звертає увагу на неспівмірність заявлених вимог по відшкодуванню витрат на правничу допомогу із складністю справи, оскільки ця справа є справою незначної складності, належить до категорії справ, по яких сформована стала судова практика, а тому написання позовної заяви не потребувало значних зусиль та затрат часу.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, справедливим розміром відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є сума 4000,00 грн; решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Отже, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області на користь позивача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 132, 134, 229, 243, 248, 256, 294, 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про встановлення судового контролю задовольнити.

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/2159/22 від 22.09.2022 року (із врахуванням змін внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/2159/22 від 24 січня 2023 року).

Зобов`язати Борсуківську сільську раду Кременецького району Тернопільської області подати до суду звіт про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/2159/22 від 22.09.2022 року (із врахуванням змін внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №500/2159/22 від 24 січня 2023 року) у двохмісячний строк, з моменту отримання даної ухвали.

Стягнути на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 25.10.2024.

Головуючий суддя Подлісна І.М.