Справа № 600/4318/23-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4318/23-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

28 жовтня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Львівської митниці, в якому, просив:

- визнати протиправною відмову Львівської митниці, оформлену листом №7.4-1-21/10/12144 від 16.05.2023, щодо неповернення товару, який було вилучено згідно протоколу про порушення митних правил №1114/20900/22 від 31 жовтня 2022 року;

- зобов`язати Львівську митницю повернути товар, який було вилучено на підставі протоколу про порушення митних правил №1114/20900/22 від 31 жовтня 2022 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно протоколу про порушення митних правил №1114/20900/22 від 31.10.2022 року працівниками митного органу виявлено, що 30.10.2023 року при перетині державного кордону з Республіки Польща в Україну через МАПП «Шегині» Львівської митниці дії позивача містили ознаки порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 Митного кодексу України.

На підставі ст. 511 Митного кодексу України у позивача тимчасово вилучили 224 шт. електронної техніки, які відображені у протоколі.

Постановою Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1114/20900/22 від 10.01.2023 року позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 1190881,98 грн.

Постановою також ухвалено повернути позивачу товар, тимчасово вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1114/20900/22 від 31 жовтня 2013 року та стягнуто з позивача на користь Львівської митниці 353,01 грн витрат за зберігання товару на складі митниці.

09.05.2023 року позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №1114/20900/22 від 31.10.2022 року у зв`язку із прийняттям постанови про порушення митних правил №1114/20900/22 від 10.01.2023 року, якою вирішено, зокрема, повернути позивачу тимчасово вилучений товар.

До заяви позивач долучив копію паспорта та копію постанови про порушення митних правил №1114/20900/22 від 10.01.2023 року.

Листом від 16.05.2023 №7.4-1-21/10/12144 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для повернення тимчасово вилученого товару, оскільки до заяви не було долучено документів, обов`язковість надання яких передбачена Порядком роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №627, а саме: документи про сплату штрафу та документи щодо понесених витрат за зберігання товару на складі митниці. При цьому, у листі роз`яснено, що для повернення тимчасово вилученого товару позивачу необхідно повторно звернутися із заявою та надати відповідні документи із дотриманням вимог Порядку №627.

Листом від 25.05.2023 №7.4-1-21/8/13101 відповідач проінформував представника позивача про те, що 16.05.2023 року Львівською митницею розглянуто заяву позивача про повернення тимчасово вилученого товару та направлено відповідь №№7.4-1-21/10/12144.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених ним вимог.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 461 МК України визначено, що за порушення митних правил можуть бути накладені такі адміністративні стягнення, зокрема, конфіскація товарів, транспортних засобів комерційного призначення - безпосередніх предметів порушення митних правил, товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю (крім транспортних засобів комерційного призначення, які використовуються виключно для перевезення пасажирів і товарів через митний кордон України за визначеними маршрутами та рейсами, що здійснюються відповідно до розкладу руху на підставі міжнародних договорів, укладених відповідно до закону), а також транспортних засобів, що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу.

Згідно із ч. 1 ст. 511 МК України, товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471 - 473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482 - 484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Як передбачено ч. 1 ст. 483 МК України, переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів, а також товарів, транспортних засобів із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що у разі виявлення порушень митних правил, передбачених ст. 483 МК України, тимчасове вилучення товарів, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Відповідно до частини 1 статті 201 МК України товари з моменту пред`явлення їх митному органу до поміщення їх у відповідний митний режим можуть перебувати на тимчасовому зберіганні під митним контролем. Тимчасове зберігання товарів під митним контролем здійснюється на складах тимчасового зберігання.

Згідно із частиною 1 статті 239 МК України під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

За змістом пункту 6 частини 5 статті 238 МК України на складах органів доходів і зборів можуть зберігатися, зокрема, товари, транспортні засоби комерційного призначення, вилучені відповідно до статті 511 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 239 МК України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пунктах 1-5 частини першої та у частині 5 статті 238 цього Кодексу, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. При цьому відшкодування витрат на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 6 частини 5 статті 238 цього Кодексу, здійснюється з урахуванням положень частини третьої статті 243 та частини 3 статті 541 цього Кодексу. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів (стаття 242 МК України).

Згідно з частиною 3 статті 243 МК України якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися. При цьому у разі припинення провадження у справі про порушення митних правил за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення витрати митного органу на зберігання зазначених вище товарів, транспортних засобів власником цих товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою не відшкодовуються.

Витрати у справі про порушення митних правил складаються з видатків на інвентаризацію, зберігання, перевезення (пересилання) товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, а також з інших понесених митними органами витрат на провадження або розгляд справи (частина 1 статті 519 МК України).

Відповідно до частин 1 та 3 статті 520 МК України, витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення.

Порядок відшкодування витрат у справі про порушення митних правил, обчислення сум, що підлягають відшкодуванню, а також порядок розпорядження отриманими коштами встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як встановлено з матеріалів справи, постановою Львівської митниці у справі про порушення митних правил №1114/20900/22 від 10 січня 2023 року позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 Митного кодексу України. Накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 1190881,98 грн. та ухвалено повернути позивачу товар, тимчасово вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №1114/20900/22 від 31 жовтня 2013 року. Стягнуто з позивача на користь Львівської митниці 353,01 грн витрат за зберігання товару на складі митниці. Дана постанова набрала законної сили згідно постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2023 року у справі №727/796/23.

Щодо аргументів апелянта про те, що постановою Львівської митниці ухвалено повернути йому вилучений згідно з протоколу про порушення митних правил товар, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 Митного кодексу України, товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Видача товарів зі складу митниці проводиться у відповідності до розділу «Видача товарів, транспортних засобів комерційного призначення зі складу митниці» Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627 (далі Порядок № 627).

Відповідно до п. 9.1 цього Порядку № 627, товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Згідно п. 9.2 Порядку № 627, видача зі складу митниці товарів, транспортних засобів комерційного призначення особам, зазначеним у пункті 9.1 цього розділу, здійснюється за умови подання на ім`я Уповноваженої особи відповідної заяви/звернення, у якій зазначаються поштова адреса та за наявності електронна адреса і контактний телефон заявника.

До заяви/звернення долучаються документи, що засвідчують особу (повноваження особи), а також інші необхідні документи з числа визначених у п. 9.8 та 9.9 Порядку № 627.

Залежно від підстави розміщення та мети видачі товарів і транспортних засобів комерційного призначення на склад митного органу подаються, зокрема, документи:

- належним чином завірена копія постанови у справі про порушення митних правил про повернення товарів, транспортних засобів комерційного призначення власнику;

- документи, що підтверджують відшкодування витрат митниці на зберігання товарів і транспортних засобів на складі митниці (п. 9.9 Порядку № 627);

- документи, що підтверджують сплату штрафу відповідно до постанови, винесеної судом.

Згідно п. 9.10 Порядку № 627, особам, зазначеним у пункті 9.1 цього розділу, відмовляється у видачі зі складу товарів, транспортних засобів комерційного призначення з причин недотримання ними пунктів 9.2, 9.3 цього розділу, а також за наявності інших визначених законодавством правових підстав, що не дозволяють видачу майна зі складу.

Відповідно до ч. 6 ст. 239 Митного кодексу Україну, витрати митних органів на зберігання товарiв, митне оформлення яких призупинено відповідно до статей 399, 400 і 401-1 цього Кодексу, відшкодовуються правовласником.

Механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів визначений Порядком відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012 (далі Порядок № 731).

Відповідно до п.п. 2 та 3 розділу ІІІ Порядку № 731, витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі - платник) після їх митного оформлення при фактичному отриманні цих товарів, транспортних засобів. Обов`язок щодо покриття митного органу витрат за зберігання товарів, транспортних засобів припиняється у разі, якщо цими товарами буде здійснено розпорядження відповідно до глави 38 Митного кодексу України.

В розрізі здійсненого аналізу норм митного законодавства, судова колегія відзначає, що повернення позивачу вилученого товару у відповідності до постанови у справі про порушення митних правил №1114/20900/22 від 10 січня 2023 року не зумовлює його повернення без надання документів, що підтверджують відшкодування витрат митниці за зберігання транспортного засобу на складі митниці та сплати штрафу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність відмови відповідача у поверненні товару позивачу, оскільки позивачем не було дотримано вимог Митного кодексу України та Порядку №627, якими визначено, що товари, які зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, лише після відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Відтак, неподання позивачем до митниці всіх необхідних документів фактично унеможливлювало повернення тимчасово вилученого товару.

В даному випадку, подання лише копій паспорта та постанови про порушення митних правил не могло слугувати підставою для повернення товару.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.