Справа № 400/13095/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/13095/23

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О. М. Місце ухвалення рішення: м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській що полягають у незарахуванні у подвійному розмірі стажу роботи ОСОБА_1 з 10.09.1985 року по 03. 12.1991 року та з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року, що становить 13 років 08 місяців 07 днів;

зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок коефіцієнта стажу та перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року фельдшером Костянтинівського медветверезника при Арбузинському РВВС України, та з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року фельдшером медветверезника Южноукраїнського МВВС України, що становить всього 13 років 08 місяців 07 днів, у подвійному розмір та виплатити різницю пенсії починаючи з 03.06.2022 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, разом із заявою подав документи, що підтверджують стаж роботи в тому числі який дає право на обчислення стажу у подвійному розмірі , а саме: з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року фельдшер Костянтинівського медвитверезника при Арбузинському РВВС України; з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року фельдшер медвитверезника Южноукраїнського МВВС України. Рішенням № 15 від 09.06.2022 позивачу призначено пенсію у розмірі 2532,94 грн. до стажу зараховано період трудової діяльності у одинарному розмірі з чим позивач не згоден та звернувся до суду для захисту своїх прав.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській які полягають у не зарахуванні у подвійному розмірі стажу роботи ОСОБА_1 з 10.09.1985 року по 03. 12.1991 року та з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року, що становить 13 років 08 місяців 07 днів.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок коефіцієнта стажу та перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року фельдшером Костянтинівського медветверезника при Арбузинському РВВС України, та з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року фельдшером медветверезника Южноукраїнського МВВС України, що становить всього 13 років 08 місяців 07 днів, у подвійному розмір та виплатити різницю пенсії починаючи з 03.06.2022 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1073, 60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Вказує, що до страхового стажу в подвійному розмірі зараховуються періоди роботи по 31.12.2003, а проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав. Зазначає, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.06.2017 № 507 Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, зареєстрованого Міністерством юстиції України 12.07.2017 за № 845/30713, медвитверезник не входить до переліку закладів охорони здоров`я МВС України.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, разом із заявою подав документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на обчислення стажу у подвійному розмірі , а саме: з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року фельдшер Костянтинівського медвитверезника при Арбузинському РВВС України; з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року фельдшер медвитверезника Южноукраїнського МВВС України.

Рішенням № 15 від 09.06.2022 позивачу призначено пенсію у розмірі 2532,94 грн, до стажу зараховано період трудової діяльності у одинарному розмірі.

У березні 2023 року позивач звернувся до відповідача з заявою в якій вказав що період роботи фельдшером медвитверезника, відповідно до покладених функцій та завдань повинен бути зараховано у подвійному розмірі.

Однак відповідач листом від 14.04.2023 року повідомив позивача, що медвитверезник відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.06.2017 №507 Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, зареєстровано Міністерством юстиції України за № 845/30713, не входить до переліку закладів охорони здоров`я МВС України, тому підстав зарахування періодів роботи з 10.09.1985 по 03.12.1991 та з 16.12.1991 по 29.05.1999 у подвійному розмірі відсутні.

Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що медвитверезники до їх ліквідації згідно постанови КМУ №1451 від 09.08.1999 року, входили до складу органів внутрішніх справ ( міліції), а тому прийшов до висновку, що період роботи позивача фельдшером Костянтинівського медветверезника при Арбузинському РВВС України з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року та фельдшером медветверезника Южноукраїнського МВВС України з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року, всього 13 років 08 місяців 07 днів підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до ст.1 Закону №1058 страховий стаж - період (строк). протягам якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за згідно загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно з законодавством що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно з цим Законом за який сплачено страхові внески.

Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058 умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788.

Так, відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону № 1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Так, положення ЗУ Про пенсійне забезпечення, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.04.2022року №214/3705/17, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Апелянт вказує, що до страхового стажу в подвійному розмірі зараховуються періоди роботи по 31.12.2003, а проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 немає правових підстав.

Колегія суддів зазначає, що передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004, а тому доводи апелянта є безпідставними.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною судом касаційної інстанції у постановах від 11.12.2018 у справі № 310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі № 485/103/17, від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14.06.2017 № 507 Про затвердження Переліку закладів охорони здоров`я Міністерства внутрішніх справ України, зареєстрованого Міністерством юстиції України 12.07.2017 за № 845/30713, медвитверезник не входить до переліку закладів охорони здоров`я МВС України.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що в період з 10.09.1985 року по 29.05.1999 року організація роботи медвитверезників та порядок надання допомоги особам, що доставляються, було врегульовано діючим на той час законодавством.

Судом першої інстанції правомірно вказано, що у відповідності до наказу МВД СССР від 30.05.1985 №106 Об утверждении Положения о медицинском вытрезвителе при отделе внутренних дел исполкома, городского, районного совета народных депутатов», медичний витверезник при відділі внутрішніх справ є спеціалізованою установою міліції

Так відповідно до вищезазначеного Наказу (мовою оригіналу) медицинский вытрезвитель при отделе внутренних дел исполкома городского, районного Совета народных депутатов является специализированным учреждением милиции, выполняющим функции пресечения нарушений антиалкогольного законодательства, и, в частности, появления на улицах и в других общественных местах граждан в состоянии опьянения, оскорбляющем человеческое достоинство и общественную нравственность, и оказания лицам, находящимся в средней или тяжелой степени опьянения, медицинской помощи.

Пунктом 11 Наказу, встановлено, що «для выполнения задач, возложенных на медицинский вытрезвитель, назначается наряд в составе дежурного-инспектора, экипажей медицинского вытрезвителя, милиционеров, осуществляющих наблюдение за лицами, помещенными в палаты, и фельдшера.

Доставленные на вытрезвление осматриваются фельдшером и дежурным в присутствии понятых одного пола с доставленным. Осмотр и оказание медицинской помощи лицам, доставленным на вытрезвление, производится фельдшером в соответствии с Инструкцией по оказанию медицинской помощи лицам, доставляемым в медицинские вытрезвители». (пункт 37 Наказу) (мовою оригіналу)

Відповідно до Інструкції з надання медичної допомоги особам, що доставлені у медичні витверезники, затвердженою Накзом МВД №106, особам що доставляють у медичний витверезник, піддаються медичного огляду, що складається окрім іншого з визначення психічного та неврологічного статусів.

Фельдшер встановлює явність алкогольної або наркотичної інтоксикації, різних отруєнь, ушкоджень, захворювань внутрішніх органів (Додатки N 1, 2, 3, 4) та надає необхідну медичну допомогу (Додаток N 5).

Надалі КМУ прийняв пропозицію МВС та МОЗ про недоцільність функціонування з 1 січня 2000 р медичних витверезників, так постановою КМУ від 09.08.1999 року №1451 Про питання функціонування медичних витверезників медвитверезники при органах міліції ліквідовано, та рекомендовано органам місцевого самоврядування розглянути питання щодо утворення діагностико- детоксикаційних, реабілітаційних та інших установ наркологічного спрямування.

Отже, медвитверезники до їх ліквідації згідно постанови КМУ №1451 від 09.08.1999 року, входили до складу органів внутрішніх справ ( міліції), де Надалі, після ліквідації медичних витверезників, надання допомоги особам, що перебувають у стані алкогольного спяніння покладено на заклади охорони здоров`я та розмежовано в залежності від ступеня інтоксикації на хірургічні, інфекційні, реанімаційні відділення. Розроблено спільні між МОЗ та МВС заходи, створено діагностико - детойсикаційні відділення, палати тощо, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів зазначає, що апелянт як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції вказував, що вказаний період роботи позивача включається лише до загального страхового стажу в одинарному розмірі посилаючись на те, що медичні витверезники не входять до переліку закладів охорони здоров`я Міністерства органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України від 14.06.2017 року №507, а тому підстав для зарахування у подвійному розмірі відповідач не вбачає, однак з урахуванням вищевикладеного такі доводи є помилковими.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи позивача фельдшером Костянтинівського медветверезника при Арбузинському РВВС України з 10.09.1985 року по 03.12.1991 року та фельдшером медветверезника Южноукраїнського МВВС України з 16.12.1991 року по 29.05.1999 року, всього 13 років 08 місяців 07 днів підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі. Трудова книжка та довідки, що подані із заявою про призначення пенсії містять підтвердження стажу роботи на посадах, передбачених статею 60 Закону №1788.

Отже, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 28 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова