Справа № 460/1381/24
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2024 року м. Рівне №460/1381/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування позивачу до вислуги років у пільговому обчисленні (один місяць за півтора місяця) часу проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України у період з 04 лютого 2006 року по 07 жовтня 2023 року в зоні гарантованого добровільного відселення, не оформлення та неподання до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 08 жовтня 2023 року, виходячи з вислуги років 28 років 03 місяці;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років в пільговому обчисленні (один місяць служби за півтора місяця) час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України у період з 04 лютого 2006 року по 07 жовтня 2023 року в зоні гарантованого добровільного відселення, оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області документи для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 08 жовтня 2023 року, виходячи з вислуги років 28 років 03 місяці;

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції - 07 жовтня 2023 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивача грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції - 07 жовтня 2023 року.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН.

За змістом позовної заяви вимоги позивача ґрунтуються на тому, що у період з 04 лютого 2006 року по 07 жовтня 2023 він проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України в зоні гарантованого добровільного відселення. Зазначає, що звертався до відповідача із заявою щодо обрахунку вислугу років в пільговому обрахуванні та направлення відповідних документів для призначення пенсії за вислугу років згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що на день звільнення зі служби відсутня необхідна вислуга років для призначення пенсії. Так, в наказі про звільнення обраховано його вислугу років, на день звільнення в календарному обчисленні, яка становить 19 років 04 місяці та 29 днів, однак вислугу років у пільговому обрахуванні, відповідач не провів. Однак, позивач вважає, що обрахунок його вислуги років проведено неправильно, а відтак відмова відповідача є протиправною. Крім того, вказує, що наказ № 262 о/с, на відміну від наказу № 235 о/с, не містить відомостей щодо наявності невикористаних позивачем днів щорічної основної та додаткової відпустки та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні відпусток, що свідчить про не проведення всіх необхідних розрахунків при звільненні з поліції, з огляду на що просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

13.03.2024 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що на момент виникнення спірних правовідносин (дата звернення позивача із заявою про перерахунок вислуги років), діюче законодавство не передбачає зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до вислуги років у календарному обчисленні. Вказує, що згідно Постанови № 393 в редакції Постанови Кабінету Міністрів від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393» (яка є чинною на момент звернення позивача із заявою про перерахунок вислуги років) календарна вислуга років визначає право особи на призначення пенсії, а вислуга років у пільговому обчисленні впливає на визначення розміру призначеної пенсії. Відповідач, серед іншого, зазначає, що після внесених змін до Постанови № 393, статті 12 Закону № 2262-ХІІ та Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування. Щодо позовних вимог про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні відпусток, відповідач зазначає, що в наказі № 235 о/с від 29.09.2023 вказано: «виплатити компенсацію за 14 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік та за 20 календарних діб щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу в 2023 році. Вказує, що кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. Оскільки позивачу при звільненні виплачено компенсацію за невикористані основну та додаткову відпустки за 2023 рік, то вимоги щодо компенсації за невикористану відпустку за 2022 рік не відповідають чинному законодавству. Крім того, оскільки позивачем не було оскаржено наказ про звільнення від 29.09.2023 № 235 о/с, то така позовна вимога є передчасною. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою суду від 14.02.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26.02.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі відповідно до статті 262 КАС України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є громадянином який потерпів від Чорнобильської катастрофи (3 категорія), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим Рівненською облдержадміністрацією.

Згідно довідки, виданої виконкомом Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області № 2049 від 19.09.2023, позивач дійсно проживає та зареєстрований в с. Колки Сарненського району Рівненської області з 03.09.1983 по 27.08.2021 та з 15.05.2003 по даний час (дата видачі довідки 19.09.2023).

Витягом з послужного списку особової справи колишнього працівника Національної поліції України старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області за № 2976/46/12/01-2023 від 08.11.2023 стверджується, що позивач проходив службу на посадах в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Рівненській області:

з 04.02.2006 по 01.04.2006 - помічником дільничного інспектора міліції відділення дільничних інспекторів міліції Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області;

з 01.04.2006 по 14.03.2008 - інспектором патрульної служби Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області;

з 14.03.2008 по 10.06.2013 - міліціонером-водієм сектору ресурсного забезпечення Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області;

з 10.06.2013 по 21.04.2015 міліціонером-водієм обслуговуючого персоналу і охорони Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області;

з 21.04.2015 по 06.11.2015 - помічником оперативного чергового чергової частини штабу Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області.

Крім того, позивач проходив службу на посадах в Національній поліції України:

з 07.11.2015 по 28.03.2016 на посаді помічника чергового Дубровицького відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

з 28.03.2016 по 29.04.2016 на посаді поліцейського Дубровицького відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

з 29.04.2016 по 04.01.2021 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 2 Дубровицького відділення поліції Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області;

з 04.01.2021 по 07.10.2023 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Згідно з копією витягу з наказу начальника Головного управління Національної поліції України в Рівненській області від 29.09.2023 № 235 о/с (по особовому складу), 29.09.2023 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить: 19 років 04 місяці 29 днів.

У наказі від 29.09.2023 № 235 о/с вказано також: «Виплатити компенсацію за 14 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік та за 20 календарних діб щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу в 2023 році».

На підставі довідки про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів СБУ, МВС, військовослужбовця внутрішніх військ від 29.09.2023 № 31, наказом № 262 о/с від 30.10.2023 внесено часткові зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Рівненській області від 29.09.2023 № 235 о/с та зазначено:

«Уважати , що він звільнений зі служби в Національній поліції 07.10.2023. Вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 05 місяців 14 днів.»

Листом № 11/17-1117 від 08.11.2023 Головне управління Національної поліції України в Рівненській області повідомило позивачу, що основна та додаткова відпустка за 2022 рік не надавалась. Відповідач також зазначив, що з урахуванням чинних норма законодавства України, та у зв`язку з відсутністю на день звільнення необхідної вислуги років для призначення пенсії, визначеної статтею 12 Закону № 2262-ХІІ, зарахування на пільгових умовах періодів служби для визначення розміру пенсії немає.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Так, спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, наданням передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Пунктом «б» статті 1-2 Закону № 2262-XII встановлено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього ж Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького та рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького та рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Судом встановлено, що 07 липня 2023 року позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом « 6» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону № 580-VIII.

За приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-XII, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (окрім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього ж Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 17-1 Закону № 2262-XII).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 №393 (далі - Постанова № 393).

Згідно з пунктом 1 Постанови № 393, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» із статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в Національній поліції.

Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Пункт 3 Постанови № 393 визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах, зокрема: один місяць служби за півтора місяця у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 частини другої статті 2 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони.

Позивач у позовній заяві зазначив, що він може набути право на пенсію за вислугою років тоді, коли відповідачем буде зарахована пільгова вислуга років до календарної. При цьому, покликається на постанову Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 по справі № 805/3923/18-а.

Суд звертає увагу позивача, що у постанові від 03.03.2021 по справі № 805/3923/18-а Верховний Суд виходив з того, що редакція пункту 3 Постанови № 393 чинна на момент розгляду справи № 805/3923/18-а на відміну від статті 12 Закону № 2262-XII передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, оскільки абзац 1 пункту 3 Постанови № 393 до внесення змін Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. 393» встановлював, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах […] час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів […], тож суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не було враховано приписи підзаконного нормативно-правового акта.

Однак, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону № 2262-XII, і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, на які посилається позивач, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні.

Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону № 2262-XII, пункту 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 передбачає, що певні періоди, зокрема час проходження час проходження служби у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 частини другої статті 2 Закону України Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв`язку, Центральним управлінням Служби безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Отже, згідно з законодавством, чинним на час виникнення спірних правовідносин, необхідною умовою для призначення пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років, а певні періоди підлягають пільговому обчисленню для саме для визначення розміру пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22, від 11.09.2023 у справі № 480/4827/22, від 07.09.2023 у справі № 560/9478/22, від 15.09.2023 у справі № 380/10714/22, від 18.10.2023 у справі № 360/17/23 та від 14.11.2023 у справі № 600/3836/22-а.

За наведеного, суд дійшов висновку, що підстав для зарахування позивачу на пільгових умовах часу проходження ним служби в органах внутрішніх справ, органах Національної поліції в зоні гарантованого добровільного відселення (з 04.02.2006 по 07.10.2023) до вислуги років для призначення пенсій немає, оскільки такий період враховується тільки для визначення розміру пенсії.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що вислуга років позивача станом на момент його звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді «звільнення зі служби», у календарному обчисленні становить 19 років 05 місяців 14 днів, що становить менше 25 років, відтак у відповідача не було підстав для підготовки пакету документів для подачі до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області для призначення йому пенсії за вислугу років.

Щодо позовних вимог позивача про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022 рік, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно частини 1-3 статті 93 Закону № 580-VIII (у редакції чинній на момент звільнення позивача зі служби) тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Частиною 10 статті 93 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Державні гарантії права на відпустки працівників, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи врегульовані Законом України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі - Закон № 504/96-ВР).

Згідно частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок № 260).

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Суд звертає увагу, що спірні правовідносини виникли в результаті не виплати грошової компенсації за не використані дні відпусток за 2022 рік, а саме щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки.

Так, листом № 11/17-1117 від 08.11.2023 Головне управління Національної поліції України в Рівненській області повідомило позивачу, що основна та додаткова відпустка за 2022 рік не надавалась. Крім того, у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначає, що виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі № 640/85/20 (постанова від 30.11.2022), Верховний Суд зазначив наступне:

« 40. Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

41. Аналізуючи наведені норми законодавства, Суд звернув увагу, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

42. Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

43. З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06.04.2016, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

44. Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.

45. Таким чином, Верховний Суд у справі № 160/10875/19 дійшов висновку, що у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки».

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховний Суд від 11.11.2021 у справі № 360/1874/20, від 23.09.2021 у справі № 520/12296/20, від 24.06.2021 у справі № 520/8054/2020, від 26.05.2021 у справі № 360/1362/20, від 31.03.2021 у справі № 320/3843/20, від 11.02.2021 у справі № 160/13220/19, від 04.02.2021 у справі № 160/5393/19, від 21.01.2021 у справі № 200/7905/19-а.

Як було встановлено судом, позивач за період служби в Головному управлінні Національної поліції України в Рівненській області не використав основну та додаткову відпустку за 2022 рік, що не заперечується відповідачем.

При цьому, відповідачем згідно Витягу з Наказу Головного управління Національної поліції України в Рівненській області № 235о/с від 29.09.2023 «По особовому складу», яким старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (з урахуванням наказу № 262о/с від 30.10.2023) з 07.10.2023, передбачено, виплатити компенсацію за 14 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік та за 20 календарних діб щорічної основної оплачуваної відпустки пропорційно відпрацьованого часу в 2023 році.

За наведеного, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання грошової компенсації невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік, відтак відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної та додаткової оплачуваних відпусток за 2022 рік.

Відтак, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з служби.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, відтак за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській області слід стягнути на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Рівненській області суму судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 жовтня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Рівненській області (вул. Миколи Хвильового, буд. 2,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 40108761)

Суддя О.В. Поліщук