Справа № 400/12532/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/12532/23

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

повний текст судового рішення

складено 18.01.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 у справі №400/12532/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 28.09.2023 №ПШ 018527

У С Т А Н О В И В:

09.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.09.2023 №ПШ018527 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що під час проведення рейдової перевірки водієм працівнику контролюючого органу для перевірки надано товарно-транспорту накладну, у якій не було відображено усієї необхідної інформації. На думку ОСОБА_2 , означене не свідчить про відсутність у водія на час проведення перевірки товарно-транспортної накладної та не є підставною для накладення штрафу відповідно до приписів абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погодившись із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами Державною службою України з безпеки на транспорті до суду першої інстанції подано відзив на адміністративний позов, у якому зазначено, що водій транспортного засобу надав інспектору товарно-транспорту накладну, яку не оформлено належним чином, а саме не зазначено дату та місце складання ТТН, податковий код вантажовідправника та вантажоодержувача, пункт навантаження та розвантаження вантажу. Означене розцінено інспектором як відсутність у водія під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу товарно-транспортної накладної.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 у справі № 400/12532/23 позов ОСОБА_1 задоволено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції вказав, що порушення правил оформлення товарно-транспортної накладної не свідчить про її відсутність під час здійснення перевезень вантажу, а тому не є підставою для накладення на позивача штрафу відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Укртрансбезпекою подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги суб`єкт владних повноважень зазначає, що водій транспортного засобу надав інспектору товарно-транспорту накладну, яку не оформлено належним чином, а саме не зазначено дату та місце складання ТТН, податковий код вантажовідправника та вантажоодержувача, пункт навантаження та розвантаження вантажу. Вказане розцінено інспектором як відсутність у водія під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу товарно-транспортної накладної.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 31.07.2023 посадовою особою Укртрансбезпеки у пункті габаритно-вагового контролю, розміщеного на автомобільній дорозі М-15 Одеса Рені 12км. + 125м., проведено перевірку транспортного засобу марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом SAMRO, державний номерний знак НОМЕР_2 .

За наслідком вказаної перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №016296 від 31.07.2023, у якому зазначено, що під час здійснення вантажних перевезень перевізник не забезпечив водія документами, передбаченими ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме не оформлено товарно-транспортної накладеної: у накладній відсутні дата місце її складання, код платника податків згідно ЄДР або податковий номер вантажовідправника, пункт завантаження та розвантаження вантажу.

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт контролюючим органом винесено постанову №ПШ018527 від 28.09.2023 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000грн.

Не погодившись із таким індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить із такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт», відповідно до частини 12 статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини 1 та 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплюють, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для водія є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно до абзацу 3 частини 1 якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів свідчить про те, що передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність у автомобільного перевізника настає лише у разі перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки товарно-транспортної накладної.

Водночас, згідно фактичних обставин справи на момент проведення перевірки транспортного засобу марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 із напівпричепом SAMRO, державний номерний знак НОМЕР_2 , у водія була товарно транспортна-накладна та він надав її фахівцю Укртрансбезпеки.

Колегія суддів зазначає, що наявність у водія на час проведення перевірки товарно-транспортної накладної виключає можливість притягнення автомобільного перевізника до відповідальності за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє доводи скаржника стосовно наявності в товарно-транспортній накладній недоліків, адже означене не свідчить про її відсутність та не є складом порушення, відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В контексті означеного слід також відмітити, що як в акті перевірки від 31.07.2023 №016296, так і в спірній постанові від 28.09.2023 №ПШ018527вказано про такі недоліки товарно-транспортної накладної, а саме: не зазначено відомості щодо дати та місця складення ТТН; податковий код вантажовідправника та вантажоодержувача, пункт розвантаження та навантаження.

З даного приводу суд апеляційної інстанції вказує про таке.

Відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

- дата і місце складання;

- вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

- автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

- вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

- транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

- пункти завантаження і розвантаження.

Статтею 51-1 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що вантажовідправник зобов`язаний вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством.

Відповідно до п.11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Згідно із п.п.11.3- 11.5 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.

У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Отже, вищенаведеними законодавчими приписами чітко передбачено, що усі відомості до товарно-транспортної накладної вносяться вантажовідправником, а не автомобільним перевізником.

Водій транспортного засобу лише підписує товарно-транспортну накладну.

Відтак, враховуючи принцип індивідуальності юридичної відповідальності колегія суддів дійшла висновку, що в досліджуваних правовідносинах підстав для накладення на ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу немає.

Формальне неповне виконання іншою юридичною особою (вантажовідправником) її обов`язків із оформлення товарно-транспортної накладної не несе для автомобільного перевізника негативних наслідків у вигляді відповідальності абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Означене спростовує наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи.

Крім того, слід зауважити, що ані у відзиві на позовну заяву, ані в апеляційній скарзі Укртрансбезпекою не зазначено з урахуванням яких, зокрема, законодавчих приписів перевіряючим надано право оцінювати зазначені в товарно-транспортній накладній відомості на предмет їх повноти.

У досліджуваній в даній справі товарно-транспортній накладній цілком достатньо відомостей для визначення автомобільного перевізника та, в разі перевищення транспортним засобом вагових параметрів тощо, притягнення його до відповідальності.

З огляду на встановлені фактичні обставини колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі мотиви не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 у справі №400/12532/23 за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови від 28.09.2023 №ПШ 018527 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький