Справа № 420/12738/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (; адреса: вул. Дідріхсона, 8 м. Одеса, 65029) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 (сформована в системі Електронний суд 23.04.2024 року) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія, у якій позивач просить суд:

прийняти позовну заяву та розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін;

визнати протиправними дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168:

за період 01.10.2023 по 31.10.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 928;

за період 01.11.2023 по 30.11.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 929;

за період 01.12.2023 по 31.12.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 930;

за період 01.01.2024 по 31.01.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 931;

за період 01.02.2024 по 29.02.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 932;

за період 01.03.2024 по 23.03.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 23.03.2024 року № 1104.

зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168:

за період 01.10.2023 по 31.10.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 928;

за період 01.11.2023 по 30.11.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 929;

за період 01.12.2023 по 31.12.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 930;

за період 01.01.2024 по 31.01.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 931;

за період 01.02.2024 по 29.02.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 08.03.2024 року № 932;

за період 01.03.2024 по 23.03.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2

від 23.03.2024 року № 1104.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є учасником бойових дій інвалідом війни. Дана обставина підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 16.10.2020 року. Позивач проходить військову службу в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на посаді начальника науково-дослідного відділу наукового супроводження підготовки військ (сил) розробки та імплементації оперативних стандартів і процедур науково-дослідного управління проблем розвитку, підготовки та застосування Військово-Морських Сил науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» Інституту Військово-Морських Сил НУ "Одеська морська академія". 27.03.2023 року на підставі наказу ІВМС НУ «ОМА» від 23.03.2023 року №88 позивач був відряджений для виконання завдань до військової частини НОМЕР_2 , що підтверджено посвідченням про відрядження від 27.03.2023 року № 100. Згідно бойового розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Збройних Сил України від 14.09.2023 року №154/132/98/1631 військова частина НОМЕР_2 включена до складу вказаного угруповання в повному складі. Так як позивач в цей час був відряджений до військової частини НОМЕР_2 , то продовжив виконання обов`язків покладених на нього командиром військової частини НОМЕР_2 . Під час відрядження до військової частини НОМЕР_2 позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі військової частини НОМЕР_2 , яка входила до складу Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Збройних сил України згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів.

08.03.2024 року військова частина НОМЕР_2 , відповідно Доручення міністра оборони Україні від 06.03.2023 року № 5718/з видала довідки: 1. Довідка від 08.03.2024 року № 928, (вх. № 2/900 від 09.03.2024 року), 2. Довідка від 08.03.2024 року № 929, (вх. № 2/901 від 09.03.2024 року), 3. Довідка від 08.03.2024 року № 930, (вх. № 2/902 від 09.03.2024 року), 4.Довідка від 08.03.2024 року № 931, (вх. № 2/903 від 09.03.2024 року), 5. Довідка від 08.03.2024 року № 932, (вх. № 2/904 від 09.03.2024 року).

Вказані довідки 09.03.2024 року надані відповідачу, що підтверджено відповідними відмітками про отримання. 23.03.2024 року військова частина НОМЕР_2 , видала довідку від 23.03.2024 року № 1104 (вх. № 1/347 від 23.03.2024 року), вказана довідка надана відповідачу 23.03.2024 року, що підтверджено відповідною відміткою про отримання. 23.03.2024 року.

Позивач повернувся з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків за штатною посадою. Оскільки відповідач не нарахував та не виплатив позивачу додаткову винагороду під час дії воєнного стану, позивач 09.04.2024 року звернувся до відповідача з рапортом, в якому просив: «Прошу Вас дати вказівку Голові комісії "З розгляду рапортів військовослужбовців Інституту Військово-Морських Сил Національного університету "Одеська морська академія", щодо виплати додаткових винагород пропорційно дням участі (у бойових діях) на період військового стану" щодо видачі йому витягів протоколів розгляду наданих довідок військової частини НОМЕР_2 а саме: 1. Довідка від 08.03.2024 року № 928 (вх. № 2/900 від 09.03.2024 року), 2. Довідка від 08.03.2024 року № 929 (вх. № 2/901 від 09.03.2024 року), 3. Довідка від 08.03.2024 року № 930 (вх. № 2/902 від 09.03.2024 року), 4.Довідка від 08.03.2024 року № 931 (вх. № 2/903 від 09.03.2024 року), 5. Довідка від 08.03.2024 року № 932 (вх. № 2/904 від 09.03.2024 року), 6. Довідка від 23.03.2024 року №1104 (вх. № 1/347 від 23.03.2024 року)».

22.04.2024 року відповідач надав позивачу витяги з протоколів від 16.03.2024 року, та від 16.04.2024 року якими фактично відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди пропорційно дням участі (відповідно наданих довідок) у бойових діях у період військового стану. Довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року №928, від 08.03.2024 року № 929, від 08.03.2024 року № 930, від 08.03.2024 року №931, від 08.03.2024 року № 932, від 23.03.2024 року № 1104, повернуті позивачу. Враховуючи зазначене, позивач саме 22.04.2024 року дізнався про порушення відповідачем його прав.

17 травня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що позивач проходить військову службу в Інституті. На підставі телеграми військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2024 № 484 та відповідно до наказу начальника Інституту від 27.03.2023 № 88 позивача направлено у відрядження до військової частини НОМЕР_2 з метою організації та вирішення питань логістичного забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

В подальшому позивач надав командуванню Інституту довідки від 08.03.2024 №№ 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 про те, що він виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України згідно з Переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України від 01.02.2024 №391/ДСК, а саме - застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів. Зазначені довідки надані позивачем командуванню Інституту з метою нарахування йому додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану.

16.03.2024 та 16.04.2024 зазначені довідки були розглянуті Комісією з розгляду рапортів військовослужбовців Інституту щодо виплати додаткової винагороди за час безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. За результатами розгляду зазначених довідок, вони були повернуті позивачу без реалізації. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що він був відряджений до військової частини НОМЕР_2 , яка включена до складу Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України відповідно до бойового розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.09.2023 №154/132/98/1631, де з 01.10.2023 по 23.03.2024 виконував бойові завдання згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України.

На виконання Постанови № 168 та Порядку № 260 Міністром оборони України був затверджений Перелік бойових (спеціальних) завдань за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткова винагорода на період дії воєнного стану у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави з розрахунку 30000 гривень на місяць від 01.02.2024 № 391/ДСК. У зазначений Перелік № 391/ДСК крім інших угруповань було включено і Угруповання сил і засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Зазначений Перелік № 391/ДСК застосовується з 29.09.2023 з моменту набрання чинності змін до Порядку № 260 в редакції наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023 № 566. Як вже зазначалося позивач був направлений до військової частини НОМЕР_2 з метою організації та вирішення питань логістичного забезпечення військової частини НОМЕР_2 на підставі телеграми військової частини НОМЕР_2 від 24.03.2024 № 484 , Перелік № 391/ДСК такого виду бойових завдань як організація та вирішення питань логістичного забезпечення військової частини не містить. Позивач зазначає, що у зв`язку з тим, що військова частина НОМЕР_2 у повному складі з 14.09.2023 була включена до складу Угруповання, то він вважає, що він також був включений до сил та засобів зазначеного Угруповання, однак це не відповідає дійсності. Військова частина НОМЕР_2 була включена до складу Угруповання у повному складі (штатному), однак позивач, штатне місце служби якого Інститут, до складу Угруповання не залучався. Зазначений факт підтверджується листами Угруповання сил і засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 15.03.2024 № 154/111/ УСЗ/18, від 11.04.2024 № 154/111/7675/УСЗ, які надані на запити командування Інституту.

У зв`язку з тим, що позивач не був залучений до складу Угруповання, то він не підлягав включенню до бойових наказів командира військової частини НОМЕР_2 для виконання бойових (спеціальних) завдань та як наслідок довідки від 08.03.2024 №№ 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 про те, що він виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами у складі Угруповання, не є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди.

Посилання позивача на рішення Міністра оборони України від 06.03.2023 № 5718/з при вирішення цього спору не обґрунтоване, оскільки зазначене рішення приймалося у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 30.01.2023 № 177/39233. Однак на момент виникнення спірних правовідносин Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 діяв у пізнішій редакції від 29.09.2023 у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 26.09.2023 № 566 Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 27.09.2023 № 1705/40761.

З цих мотивів відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

17 травня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що у відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив, що довідки видані військовою частиною НОМЕР_2 від 08.03.2024 № № 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 оформлені відповідно додатку №1 (Доручення міністра оборони Україні від 06.03.2023 року № 5718/з) та містять всю необхідну інформацію для виплати відповідачем додаткової винагороди йому. Відповідач не ставить під сумнів достовірність вищезгаданих довідок. Зазначене підтверджує що позивач надав відповідачу всі необхідні та належним чином оформлені документи для виплати йому додаткової винагороди. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позивач не був залучений до складу Угруповання, тому він не підлягав включенню до бойових наказів командира військової частини НОМЕР_2 для виконання бойових (спеціальних) завдань та як наслідок довідки від 08.03.2024 №№ 928, 929, 930, 931, 932, від 23.03.2024 № 1104 про те, що він виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами у складі Угруповання, не є підставою для виплати позивачу додаткової винагороди». При цьому відповідач не надав доказів що позивач не був залучений у складі військової частини НОМЕР_2 до Угруповання. Відповідач не має повноважень визначати правомірність дій командира військової частини НОМЕР_2 .

У позивача наявні всі підстави для виплати йому додаткової винагороди відповідно наданих документів, відповідач не мав права відмовляти у нарахуванні та виплаті позивачу зазначеної додаткової винагороди. Доводи, викладені у відзиві жодним чином не спростовують доводів, викладених у позовній заяві, є необґрунтованими і непереконливими. Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні спору просить врахувати позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладену в Постанові від 18.04.2024 року по справі № 560/3145/23.

22 травня 2024 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких наголошується, що з 29.09.2023 для виплати додаткової винагороди у розмірі 30000грн. відповідно до Порядку № 260 (у редакції від 29.09.2023) за виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, військовослужбовець має бути залучений наказом відповідного командира (начальника) до складу угруповання. Щодо застосування правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові Касаційного адміністративного суду від 18.04.2024 по справі № 560/3145/23 зазначає, що справа є схожою із справою але не подібною. Тому не може бути врахована судом при розгляді цієї справи відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проходить військову службу в Інституті Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» на посаді начальника науково-дослідного відділу наукового супроводження підготовки військ (сил) розробки та імплементації оперативних стандартів і процедур науково-дослідного управління проблем розвитку, підготовки та застосування Військово-Морських Сил науково-дослідного центру Збройних Сил України «Державний океанаріум» Інституту Військово-Морських Сил НУ "Одеська морська академія".

27.03.2023 року на підставі наказу ІВМС НУ «ОМА» від 23.03.2023 року №88 ОСОБА_1 був відряджений для виконання завдань до військової частини НОМЕР_2 , що підтверджено посвідченням про відрядження від 27.03.2023 року № 100 (а.с.24-25, 57).

Під час відрядження до військової частини НОМЕР_2 позивач виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі військової частини НОМЕР_2 , яка входила до складу Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Збройних Сил України, згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів.

08.03.2024 року військова частина НОМЕР_2 видала довідку № 1104 від 23.03.2024 року та довідки від 08.03.2024 року № 928, № 929, № 930, № 931, № 932 (а.с.10-21).

Згідно вказаних довідок військової частини НОМЕР_2 полковник ОСОБА_1 виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у складі Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України, згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів у період з 01.10.2023 по 31.10.2023 року, з 01.11.2023 по 30.11.2023 року, з 01.12.2023 по 31.12.2023 року, з 01.01.2024 по 31.01.2024 року, з 01.02.2024 по 29.02.2024 року, з 01.03.2024 по 23.03.2024 року.

Підстава: Бойове розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.09.2023 № 154/132/98/1631,бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 15.09.2023 № 4 дск, витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 , перелік завдань затверджений Міністром оборони України від 01.02.2024 року № 391/ДСК, рапорт начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 31.10.2023 року, від 30.11.2023 року, від 31.12.2023 року, від 31.01.2024 року, від 04.03.2024 року, від 23.03.2024 року.

Дані довідки є підставою для включення до проєкту наказу про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану.

23.03.2024 року ОСОБА_1 повернувся з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків за штатною посадою, а також звернувся до відповідача з рапортом (вх. 2/1407 від 09.04.2024 року) про нарахування та виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану на підставі вищевказаних довідок (а.с.34).

22.04.2024 року відповідач надав позивачу Витяги з протоколів від 16.03.2024 року № 4 та від 16.04.2024 року № 5, якими фактично відмовлено позивачу у нарахуванні та виплаті додаткової винагороди пропорційно дням участі (відповідно наданих довідок) у бойових діях у період військового стану. Довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року №928, від 08.03.2024 року № 929, від 08.03.2024 року № 930, від 08.03.2024 року №931, від 08.03.2024 року № 932, від 23.03.2024 року № 1104 рекомендовано повернути позивачу без реалізації (а.с.22-23) у зв`язку із тим, що позивач до складу Угруповання Сил і Засобів ВМС ЗСУ не залучений та наказом командувача угруповання не проводився (лист начальника штабу заступника командувача угруповання від 15.03.2024 року, від 16.03.2024 року).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону № 2232-XII).

В силу статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту першого статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до пунктів другого, третього статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова КМУ №704), яка набрала чинності з 01.03.2018.

Пунктом 2 Постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови КМУ №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 Постанови КМУ №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання Постанови КМУ №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;

військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 06.11.2023 року №734/2023, від 05.02.2024 року №49/2024, від 06.05.2024 року № 271/2024, від 23.07.2024 № 469/2024 року та наразі воєнний стан продовжує свою дію.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 (далі Постанова №168).

Абзацом першим пункту 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року №400, від 07 липня 2022 року №793, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, та постановами від 01 липня 2022 року №754, які (зміни) застосовуються з 01.06.2022 року та постановою від 08 жовтня 2022 року №1146, які застосовуються з 01.09.2022 року, від 20 січня 2023 року № 43, які застосовуються з 21.01.2023 року.

Отже, із зазначених норм пункту 1 Постанови КМУ №168 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), суд робить висновок, що право на додаткову винагороду у розмірі до 30 000,00 грн. мають перелічені у такому пункті особи у двох окремих випадках: якщо вони беруть безпосередню участь у бойових діях; якщо вони забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

З довідок, виданих військовою частиною НОМЕР_2 , вбачається, що полковник ОСОБА_1 виконував бойові завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), у складі Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України, згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, а саме: застосування підпорядкованих військових частин (підрозділів) в операції, бойових (спеціальних) діях, в ході нанесення ударів, протиповітряної оборони важливих державних і військових об`єктів у період з 01.10.2023 по 31.10.2023 року, з 01.11.2023 по 30.11.2023 року, з 01.12.2023 по 31.12.2023 року, з 01.01.2024 по 31.01.2024 року, з 01.02.2024 по 29.02.2024 року, з 01.03.2024 по 23.03.2024 року. Підстава: Бойове розпорядження Командувача Угруповання Сил і Засобів Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 14.09.2023 № 154/132/98/1631,бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 15.09.2023 № 4 дск, витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_2 , перелік завдань затверджений Міністром оборони України від 01.02.2024 року № 391/ДСК, рапорт начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_2 від 31.10.2023 року, від 30.11.2023 року, від 31.12.2023 року, від 31.01.2024 року, від 04.03.2024 року, від 23.03.2024 року.

З урахуванням встановлених обставин та беручи до уваги правове регулювання спірних правовідносин, суд робить висновок, що за спірний період позивач мав право на отримання додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168.

Поряд з цим суд враховує, що відповідачем не спростовано та фактично не оспорюються зазначені відомості у витягах з довідок, які надані до суду та при цьому військова частина із наданих довідок додатково підтверджує обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Суд критично оцінює доводи відповідача, що ОСОБА_1 не надав належних доказів наявності у нього права на отримання додаткової винагороди у спірний період, оскільки довідки містять чітку інформацію, на підставі яких саме рішень та наказів позивач виконував певні завдання, які на думку суду, з огляду на характер військової служби та дії воєнного стану, а також території перебування позивача, є свідченням участі у забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Більш того, у наданих довідках окремо зазначено, що такі завдання є підставою для включення до проєкту наказу про виплату додаткової винагороди під час дії воєнного стану. При цьому, відповідач не заперечує достовірність інформації, зазначеної у довідках, як і не спростовує підстави їх видання.

Суд погоджується з позицією позивача, що причиною відмови у нарахуванні йому додаткової винагороди є безпідставне неврахування факту його відрядження до військової частини НОМЕР_2 , яка входила у повному складі до Угруповання Сил і Засобів ВМ ЗС України.

З урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що у даному випадку позов є обґрунтованим, оскільки під час розгляду адміністративної справи доводи позивача знайшли своє підтвердження, а відповідачем не доведена правомірність не нарахування позивачу додаткової винагороди.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже рішення суду у випадку задоволення позову має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд вважає, що достатнім та ефективним способом судового захисту прав позивача у даному випадку буде визнання спірних дій протиправними та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за спірні періоди.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваних дій не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Враховуючи вищевикладене, позові підлягає задоволенню повністю.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія (; адреса: вул.Дідріхсона, 8 м. Одеса, 65029) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Інституту Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 року: за період 01.10.2023 по 31.10.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 928; за період 01.11.2023 по 30.11.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 929; за період 01.12.2023 по 31.12.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 930; за період 01.01.2024 по 31.01.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 931; за період 01.02.2024 по 29.02.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 932; за період 01.03.2024 по 23.03.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2024 року № 1104.

Зобов`язати Інститут Військово-Морських Сил Національного університету Одеська морська академія () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168: за період 01.10.2023 по 31.10.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 928; за період 01.11.2023 по 30.11.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 929; за період 01.12.2023 по 31.12.2023 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 930; за період 01.01.2024 по 31.01.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 931; за період 01.02.2024 по 29.02.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 08.03.2024 року № 932; за період 01.03.2024 по 23.03.2024 року, на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 від 23.03.2024 року № 1104.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян