Справа № 460/9356/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2024 року м. Рівне №460/9356/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі відповідач-2), з змістом якого просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача-2 щодо не призначення з 12.10.2023 пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача-1 призначити з 12.10.2023, пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позов обґрунтовано тим, що маючи статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорії 3) позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою суду від 26.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

17.09.2024 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що необхідний страховий стаж, зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку для призначення пенсії за віком відповідно до статті ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» становить 24 роки. Страховий ж стаж позивача становить 21 рік 7 місяців 14 днів, що є недостатнім для її призначення.

18.09.2024 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказано, що у позивача відсутній достатній страховий стаж, необхідний для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Березове Рокитнівського району Рівненської області. Зареєстроване місце проживання з 09.10.2001 с.Березове, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Рокитнівським РВ УМВС України в Рівненській області 09.10.2001.

Позивач є особою потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим (повторно) Рівненською обласною державною адміністрацією 10.03.2020.

Вказане посвідчення є чинним, не анульовано, не визнано недійсним та не скасовано у встановленому законом та/або судовому порядку.

Довідкою Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області від 12.10.2023 №2700 підтверджується, що позивач дійсно з дня вибуху на ЧАЕС 26.04.1986 по 10.11.1987 та з 20.091988 по даний час постійно проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Підстава видачі довідки: погосподарські книги №1-3 за 1986-1990 роки, 1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, 2016-2020 роки, 2021-2025 роки.

12.10.2023 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

19.10.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області було прийнято рішення №64, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 24 роки.

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж особи становить 23 роки 3 місяці 23 дні. До страхового стажу зараховано всі періоди.

Відповідне рішення позивачем не оскаржувалося.

20.12.2023 позивач повторно звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням принципу екстериторіальності, дану заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та 22.12.2023 прийнято рішення №4 про відмову у призначенні пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю необхідного загального страхового стажу.

В зазначеному рішенні вказано, що загальний страховий стаж позивача складає 23 роки 05 місяців 20 днів (необхідно 24 роки). До стажу не враховано період роботи з 01.01.2001 по 03.08.2001, згідно трудової книжки, оскільки записи трудової книжки не мають відображення в даних персоніфікованого обліку до 31.12.2003.

26.02.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було прийнято рішення №64 про відмову в призначенні пенсії на заміну рішення про відмову від 22.12.2023.

У рішенні від 26.02.2024 №64 вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 21 рік 07 місяців 14 днів, якого недостатньо для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку. До стажу роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 15.05.1995 не враховано: період з 01.01.2001 по 03.08.2001, оскільки записи трудової книжки не мають відображення в даних персоніфікованого обліку до 31.12.2003. Запис трудової книжки доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки, період з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998, оскільки вищезазначені періоди роботи внесені на бланку трудової книжки, яка видана у друк Поліграфкомбінатом «Україна» у 2000 році, тобто зазначені періоди роботи раніше ніж дата видання бланку трудової.

На звернення позивача щодо призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 27.02.2024 повідомило позивача про прийняті рішення за результатами розгляду її заяв про призначення пенсії від 12.10.2023 та від 20.12.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.03.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який набрав чинності 01.01.2004.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону України №1058-ІV, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону - Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Відповідачами не заперечується право ОСОБА_1 на зниження їй пенсійного віку на 6 років. Разом з цим, відмова у призначенні пенсії позивачу від 26.02.2024 за її заявою від 20.12.2023 обумовлена відсутністю страхового стажу, який для неї становить 24 роки, яку фактично й оскаржує позивач за змістом позову.

Зокрема, рішенням від 26.02.2024 №64 про відмову у призначенні пенсії до страхового стажу не враховано: період з 01.01.2001 по 03.08.2001, оскільки записи трудової книжки не мають відображення в даних персоніфікованого обліку до 31.12.2003.

З цього приводу, суд зазначає таке.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Закон №1058-IV набрав чинності 01.01.2004.

За приписами абзацу першого частини першої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637, зі змінами). Так відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637).

Наведене дає підстави для висновку, що поняття «страховий стаж» запроваджено Законом №1058-IV (діє з 01.01.2004). До 01.01.2004 робота, виконувана на підставі трудового договору, зараховується до стажу роботи незалежно від характеру й тривалості роботи і перерв. При цьому, основним документом до 01.01.2004, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки (або відповідних записів у ній, або коли наявні неточні чи неправильні відомості про періоди роботи) стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як слідує із записів трудової книжки від 15.05.1995 НОМЕР_4 позивач у період з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998 працювала в КСП «Олександрівське», з 23.10.2000 по 03.08.2001 - в КП «Сарниторг», з 16.10.2001 по 10.10.2002 перебувала на обліку в Рокитнівському районному центрі зайнятості, з 01.06.2005 по 01.07.2005 працювала у ВАТ «Згурівський бурякорадгосп», з 23.11.2005 по 17.11.2006 перебувала на обліку в Рокитнівському районному центрі зайнятості, з 21.11.2006 по 24.11.2006 працювала в Березівській сільській раді, з 26.11.2020 по 29.12.2020, з 18.01.2021 по 23.09.2021 перебувала на обліку в Рокитнівській районній філії Рівненського ОЦЗ.

Так, в трудовій книжці позивача записи про роботу відображені в чіткій послідовності, не містять виправлень, неточностей чи підтримань, завірені підписом та печаткою роботодавця, з посиланням на документи на підставі яких вони були вчинені.

Cуд наголошує, що при обчисленні страхового стажу позивача за період роботи до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004), відповідач мав керуватися документами та порядком, визначеним законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-ІV і даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а після 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, період роботи позивача з 01.01.2001 по 03.08.2001 підлягає зарахуванню до страхового стажу та має враховуватися при обчисленні стажу для призначення пенсії, незалежно від наявності відомостей у Реєстрі, в тому числі щодо сплати страхових внесків. Трудова діяльність позивача підтверджується у цей період (до 01.01.2004) даними трудової книжки, що відповідно до положень Закону №1788-XII та Порядку №637 є достатнім доказом для зарахування страхового стажу у період до 01.01.2004.

Щодо підстав неврахування періодів з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998, суд зазначає таке.

Як уже встановлено судом вище за змістом рішення, періоди роботи позивача з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998 в КСП «Олександрівське» підтверджуються записами наявними у трудовій книжці 15.05.1995 НОМЕР_4 . Відповідні записи завірені підписом уповноваженої особи та скріплений печаткою підприємства.

При цьому, доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи або ж неналежності трудової книжки саме позивачу відповідачі до суду не надали.

Порядок ведення трудових книжок працівників визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, відповідно до пунктів 2.2, 2.4 якої до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

До прийняття наведеної вище Інструкції від 29.07.1993 № 58 порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, регламентувався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162, правилами пунктів 2.2, 2.3 якої було також передбачено, що заповнення трудової книжки вперше виробляється адміністрацією підприємства у присутності працівника пізніше тижневого терміну від часу прийому працювати. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, відповідно до пунктів 7.1., 7.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженій наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 на підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок: а) книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277, б) книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року N 277. Бланки трудових книжок і вкладишів до них зберігаються в бухгалтерії підприємства як документи суворої звітності і видаються за заявкою у підзвіт особі, відповідальній за ведення трудових книжок.

Крім того, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

В зв`язку із вищенаведеним, суд критично ставиться до доводів відповідача щодо незарахування до загального страхового стажу позивача періоду роботи з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998, які зазначенні в трудовій книжці серії НОМЕР_4 , оскільки відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Крім того, позивачем до матеріалів позову було надано архівну довідку №М.-440/1 від 01.04.2024 щодо перейменування КСП «Олександрівське». Архівну довідку №М.-441/1 від 01.04.2024, згідно з якою в результаті пожежі 30.01.1998 року знищено відомчий архів Олександрівської сільської ради та документи з кадрових питань (особового складу) колгоспу ім.Карла Маркса (ксп «Олександрівське»). В результаті чого виявлено, що згоріли особові рахунки по заробітній платі за 1952-1997 роки, трудові книжки та всі бухгалтерські документи.

При цьому, суд зазначає, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав усі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачеві надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Така позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 26.06.2019 у справі №607/4243/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Однак, жодних із зазначених вище дій Пенсійним органом вчинено не було, у тому числі й не надано позивачу допомоги в одержанні відсутніх у неї документів.

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998, суд дійшов висновку, відповідач-2 безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу вказаний період роботи.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до абз.13 п.4.2 вказаного Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п.4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п.4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 20.12.2023 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п.4.2 Порядку №22-1. Проте, з огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд вважає наявними підстави покласти обов`язок щодо відновлення порушених прав позивача в межах даних спірних правовідносин.

З огляду на вищевказане, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Суд враховує, що статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд з урахуванням вимог ч. 2 ст. 5, ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 26.02.2024 №64 в частині з обчислення стажу позивача без зарахування періоду її роботи з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998, з 01.01.2001 по 03.08.2001, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, яке допустило порушення пенсійних прав позивача за її заявою від 20.12.2023 розглянути таку повторно, зарахувавши вказаний вище період до страхового стажу позивача.

У сукупності викладеного, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Разом з цим, суд враховує, що позов подано через підсистему Електронний суд, а відповідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З урахуванням положень пп. 1 п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру належало сплатити 968,96 грн. судового збору (0,4 х 1211,20 грн х 0,8), вимоги зобов`язального характеру є похідними. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд на підставі ч. 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплачений ним судовий збір у розмірі 484,48грн.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п.1 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 26.02.2024 №64 в частині не зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998, з 01.01.2001 по 03.08.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 15.05.1995 по 28.10.1995, з 10.05.1996 по 25.10.1996, з 12.05.1997 по 30.10.1997, з 16.05.1998 по 02.11.1998, з 01.01.2001 по 03.08.2001 та повторно розглянути заяву від 20.12.2023, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області витрати у виді судового збору у сумі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66,м. Полтава,Полтавська обл.,36014. ЄДРПОУ/РНОКПП 13967927)

Повний текст рішення складений 28.10.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО