Справа № 460/8423/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2024 року м. Рівне №460/8423/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просить суд:

дії Головного управління ДПС України в Рівненській області щодо визначення за фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску в сумі 4800,76 грн. визнати протиправними;

зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області здійснити коригування особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 3326,76 (три тисячі триста двадцять шість) грн. 76 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є фізичною особою підприємцем, є платником єдиного податку та платником ЄСВ з 01 січня 2012 року. З 11 лютого 2011 року позивачу призначено пенсію по віку, що стверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 . Відповідний запис відображено в податковій. 23 січня 2014 року позивач помилково подала звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (додаток 5) за 2013 року за №140142633. Згідно звіту розмір внеску становить 4800,76 грн. 11 березня 2024 року позивач подала заява в ГУ ДПС в Рівненській області, в якій я просила зняти актуальність з Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік №140142633 від 23.01.2014 року. 20 березня 2024 року направила заяву в ДПС України, в якій я просила: скасувати звіт за 2013 рік. Листом від 02 квітня 2024 року за № 9284/6/99-00-24-03-01-06 позивачу відмовлено у задоволені заяв. Підставою для відмови стало те, що я самостійно подала Звіт № за 2013 рік. Вважає дії відповідача незаконними та необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», позивач звільняється від сплати за себе єдиного внеску, як пенсіонер за віком. Добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування брати не бажає. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивачем самостійно та у добровільному порядку подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік. Відповідно до статей 4, 6, 7, 8, 10, 12, 25, пунктів 9-2 - 9-5 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 07.05.2015 року за №508/26953 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Інструкція №449). Згідно з п. 5 Інструкції №449 особи, зазначені в пункті 4 розділу II цієї Інструкції, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Окрім вищенаведеного, п.3 Розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23.04.2015 року за №460/26905 (далі Порядок №435), передбачено, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, та члени фермерського господарства звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Звіт зазначеними особами не подається.

У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу. Звітним періодом є календарний рік. При цьому контролюючий орган наголошує про неприпустимість прирівняння самостійного визначення для себе бази нарахування єдиного внеску як для фізичної особи-підприємця із добровільною сплатою єдиного внеску (добровільною участю - договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування).

Оскільки, позивачем здійснювалося декларування та сплата єдиного внеску не як громадянином, а як фізичною особою-підприємцем, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, то чинне законодавство не передбачає жодного укладання договору про добровільну участь в систем загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, з огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, а саме: п. 5 Інструкції №449, п. 3 Порядку №435 та п.1 ст. 10 Закону №2464, самостійне визначення бази нарахування єдиного внеску фізичною особою - підприємцем, у тому числі ті, які обрали спрощену систему та є особами з інвалідністю, не потребує укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач самостійно подала звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік, котрим задекларовано до сплати суму єдиного внеску у розмірі 4800,76 грн. Сума самостійно узгодженого єдиного внеску відображена в інтегрованій картці платника податку та врахована Пенсійним фондом України для розрахунку пенсійних виплат. При цьому звіт не визнавався таким, що помилково поданий, страховий стаж не коригувався позивачем. Сума заборгованості по самостійно задекларованій сумі з єдиного внеску за 2013 рік становить 4800,76 грн. З огляду на зазначене відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0273-1700 від 05.02.2024 року на суму 4800,76 грн.

В інтегрованій картці позивача відсутні некоректні базові записи, а тому підстави для її коригування відсутні. Відображення в інтегрованій картці платника податку заборгованості з єдиного внеску за 2013 рік у розмірі 4800,76 грн. є правомірним, а отже відсутні будь-які правові підстави для її коригування. За наведеного, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою від 05.08.2024 позовна заяви залишена без руху.

Ухвалою від 12.08.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи без повідомлення сторін.

Ухвалою від 30.08.2024 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративної справи №460/8423/24.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 відповідно до облікових даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС, перебуває на обліку як фізична особа-підприємець в податкових органах з 18.04.2006. Є платником єдиного податку (а.с.18)

Позивач отримає пенсію за віком (а.с.17). У реєстрі страхувальників стосовно позивача наявна позначка «ФО-пенсіонер за віком» з 11.02.2011 (а.с.10, 11).

23.01.2014 позивач подала звіт за 2013 рік про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування (а.с.19), згідно якого самостійно визначена сума єдиного внеску 4800,76 грн.

11.03.2024 звернулася до відповідача з заявою про зняття актуального з звіту про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування за 2013 рік, у зв`язку з помилковим поданням (а.с.12).

На вказану заяву позивач отримала відповідь від 02.04.2024 (а.с.10-11), якою позивача повідомлено, що у разі самостійного визначення платником бази нарахування єдиного внеску, сплата єдиного внеску здійснюється на загальних підставах, а отже відсутні підстави для скасування самостійно визначених позивачем зобов`язань у звіті за 2013 рік.

Позивач, дотримуючись позиції щодо відсутності в неї обов`язку зі сплати єдиного внеску, незважаючи на самостійно подану звітність, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI, наводиться в редакції, чинній на дату подання звіту позивачем), єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе та членів сім`ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 2464-VI встановлено, особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до 2.14 розділу ІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. Наказом Міністерства доходів і зборів України 09.09.2013 № 454 та зареєстр. в Міністерстві юстиції України 20 вересня 2013 р. за № 1628/24160 (що був чинним на дату подання позивачем звіту, далі Порядок № 454), фізичні особи- підприємці зобов`язані подавати звіт незалежно від того, чи ведуть вони підприємницьку діяльність, крім фізичних осіб - підприємців, зазначених у пункті 3.3 розділу III цього Порядку.

Водночас, пункт 3.3 розділу ІІІ Порядку № 454 передбачає, що фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Звіт зазначеними особами не подається.

Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їхньої добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За правилами статті 10 Закону № 2464-VI (в редакції станом на дату подання звіту позивачем), платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, особи, зазначені у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, та/або від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року.

Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У договорі про добровільну участь зазначаються: назва документа; відомості про особу, які вносяться до системи персоніфікованого обліку (частина третя статті 20 цього Закону); вид (види) загальнообов`язкового державного соціального страхування, в якому особа братиме участь; строк дії договору; порядок сплати єдиного внеску та рахунки, на які він має сплачуватися; умови набуття застрахованою особою права на виплати за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням відповідно до закону; умови розірвання договору; права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін або передбачені типовим договором про добровільну участь, що не суперечать законодавству про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.

Отже, добровільна сплата єдиного внеску здійснюється за умови укладення особою з органом доходів і зборів договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного страхування.

З матеріалів справи встановлено, що між позивачем і відповідачем не укладався договір про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування; а позивач в силу вимог частини четвертої статті 4 Закону України №2464-VI звільнений від сплати внеску, оскільки отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 від 17.08.2011.

Помилкова ж подача позивачем звіту не свідчить та не може свідчити про добровільну участь позивача у системі страхування.

Подання позивачем звіту не є самостійним визначенням грошових зобов`язань у розумінні пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідно, ці суми неможливо ототожнити з узгодженими грошовими зобов`язаннями, а тому несплата сум, зазначених у них, не свідчить про виникнення боргу.

Отже, за фактом подання звітів з ЄСВ не виникає обов`язок здійснювати його сплату, відповідно, несплата цих сум не призводить до виникнення недоїмки.

Довід відповідача стосовно того, що позивач самостійно визначив базу нарахування єдиного внеску подавши звіт, а тому ці задекларовані у звіті суми коштів з єдиного внеску обов`язково підлягають сплаті на загальних підставах, суд не приймає, оскільки подання позивачем «Звіту нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування» не свідчить про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та не створює для пенсіонера жодних обов`язків перед фіскальним органом. Добровільна участь у сплаті єдиного внеску підтверджується не шляхом подання звітності, а шляхом укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та сплати коштів.

Подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом, зокрема, у справах №806/1503/16 від 04 вересня 2019 року, № 806/2169/16 від 05 листопада 2018 року та № 240/4809/1 від 11 лютого 2020 року, які застосовуються судом при вирішення справи в силу вимог ч. 5ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимоги зобов`язання Головного управління ДПС у Рівненській області вчинити дії для проведення коригування даних (показників) інтегрованої картки позивача шляхом виключення суми єдиного соціального внеску суд зазначає таке.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 (далі - Порядок №5).

Відповідно до підрозділу 2 Розділу І Порядку №5, інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Згідно з пунктом 1 підрозділу 1 Розділу ІІ Порядку №5, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегрована картка платника (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій.

Облікові показники, які відображаються в ІКП, залежать від форми обліку, яка передбачена умовами адміністрування відповідного платежу, що відкриваються для юридичних та фізичних осіб (далі - Перелік форм ІКП).

Відображення в інформаційній системі показників за результатами адміністративного та/або судового оскарження рішень податкових органів визначені Розділом VII Порядку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 цього Розділу у разі судового провадження - керівник підрозділу судового оскарження (або особа, яка виконує його обов`язки) після отримання ухвали про відкриття провадження у справі за позовом платника чи після отримання матеріалів від відповідного структурного підрозділу податкового органу для підготовки позовної заяви призначає відповідальним за супровід цієї судової справи у суді працівника підрозділу судового оскарження.

Уповноважена особа не пізніше наступного робочого дня, що настає за днем отримання первинних документів, а для документів, що готуються територіальним органом ДПС,- наступного робочого дня після направлення позову до суду підрозділом судового оскарження, здійснює їх реєстрацію в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та вносить первинні показники документів, визначені у підрозділі 2 розділу VII цього Порядку.

Сума позову, яка відображена у рішенні суду про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, та відповідає сумі податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Інформація, яка відображена у рішенні суду про оскарження частини суми податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати єдиного внеску створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 19.02.2019 (справа №825/999/17), від 26.02.2019 (справа №805/4374/15-а), від 30.11.2021 (справа №300/3157/20).

Суд вважає, що не приведення контролюючим органом у відповідність облікових даних в інтегрованій картці платника з урахуванням відсутності підстав для нарахування єдиного внеску позивачу призведе до порушення прав та інтересів останнього, а саме до безпідставного обліку в інтегрованій картці недоїмки зі сплати єдиного внеску.

Враховуючи безпідставне включення до інтегрованої картки платника інформації про наявність боргу зі сплати єдиного внеску, вимога щодо здійснення коригування особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 3326,76 грн. належить до задоволення.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідачем не доведено правомірності своєї поведінки в спірних правовідносинах, а тому права та інтереси позивача підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС України в Рівненській області щодо визначення за фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску в сумі 4800,76 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Рівненській області здійснити коригування особового рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 3326,76 (три тисячі триста двадцять шість) грн. 76 коп.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору у сумі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 28 жовтня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя С.М. Дуляницька