Справа № 944/2314/24
Суддя: Колтун Ю. М.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/2314/24
Провадження №2-а/944/41/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі

головуючого судді Колтуна Ю. М.

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

01.05.2024 позивач звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову серії ЕНА № 1956625 від 20.04.2024, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,0 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначає те, що підставою для винесення постанови стали нібито покази приладу в якому зазначений рух автомобіля марки «Volkswagen Jeta» д.н.з. НОМЕР_1 з перевищенням швидкості руху на 10 км ніж встановлена межа перевищення швидкості 50+20 західний об`їзд міста Львова 6 км. 800 м. Швидкість вимірювалась приладом Tru Cam LT1 20/20 000683 чим порушив п.12.4 ПДР.

З постановою позивач не погодився, оскільки вважає, що правил не порушував, вказує на те, що автомобіль, що рухався попереду почав різко гальмувати, тому він змушений був здійснити його об`їзд, крім того на ділянці дороги на якій проводилось вимірювання швидкості автомобіля не було жодних обмежень. Був відсутній належно-встановлений знак щодо обмежень швидкісного режиму та фотофіксації. А пристрій Tru Cam LTI 20/20 000683 під час здійснення фіксації швидкості руху транспортного засобу знаходився в руках інспектора патрульної поліції, який рухався в сторону руху автомобіля назустріч. Позивач вказав, що прилад «TruCam» має бути розміщений стаціонарно вмонтованим способом, натомість ручне використання засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості законодавством не передбачено, що суперечить ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», винесену постанову позивач вважає протиправною, такою, що винесена з порушенням вимог КУпАП, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.05.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

16.05.2024 на адресу суду надійшла заява позивача за якою усунено недоліки та ухвалою судді від 17.05.2024 відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

В судове засідання уповноважений представник відповідача не з`явився. Через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача категорично заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що інспектор поліції діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам закону. Працівники поліції чітко зафіксували факт порушення вимог ПДР (на підтвердження вказаної обставини надано носій інформації з відео фіксацією події). В ході розгляду справи, було роз`яснено суть вчиненого правопорушення. Вимірювальний прилад, яким здійснена фіксація правопорушення є сертифікованим. Окрім цього, прилад TruCam вимірює швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 км. Вказав, що на офіційному сайті ДПП розміщена інформація про ділянки дорога, на яких здійснюється вимірювання швидкості за допомогою приладу TruCam. Відтак представник відповідача вважає, що позивачем належним чином не обґрунтовано свої позовні вимоги.

За змістом відповіді на відзив від 11.06.2024 позивач категорично не погодився з міркуваннями викладеними у відзиві, наголосив, що за змістом наданих відеоматеріалів працівник поліції тримає прилад TruCam у руці, що робить отримані результати недостовірними.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20.04.2024 серії ЕНА № 1956625, до ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що 20.04.2024 близько 12:53 год на автодорозі Західний обхід міста Львова, 6км+800 м, водій керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta» д.н.з. НОМЕР_1 рухався в населеному пункті зі швидкістю 80км/год, при дозволеній швидкості 50км/год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась приладом Tru Cam LT1 20/20 000683 чим порушив п.12.4 ПДР.

Згідно із п. 12.4 ПДР, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

В якості доказу на підтвердження наявності події адміністративного правопорушення, до суду надано диск з відеозаписом та фото, які зроблені за допомогою приладу TruCam.

Також до суду разом із відзивом було надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29497, яке чинне до 15.11.2024, виданого Державним підприємством «Укрметртестстандарт» Мінекономрозвитку України, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 № ТС000683 (виробник Laser Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах + 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, + 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Відповідно до експертного висновку від 07.09.2021, який є дійсним до 07.09.2024, лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI 20-20 TruCAM, в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування. Дія експертного висновку поширюється, зокрема на зразок об`єкта № ТС000683.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належних та достатніх доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові не надав, не спростував твердження позивача, що він не порушував вимоги п. 12.4 ПДР України.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, під час вимірювання швидкості ТЗ лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 № ТС000683 не був встановлений стаціонарно, а знаходився в руках працівника поліції, за твердженням позивача таке розміщення приладу TruCam суперечить приписам статті 40 Закону України «Про національну поліцію».

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» регламентовано застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення.

За змістом ч.1 ст.40 цього Закону, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, даною нормою закону встановлений порядок застосування, зокрема, технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки та засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Технічний засіб з виявлення та/або фіксації правопорушень має бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель. Інших способів використання технічних засобів, ніж ті, які визначені в ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», законодавцем не визначено.

З наявних у справі наведених вище доказів судом установлено, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 № ТС000683, який у розумінні положень статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» є технічним засобом з виявлення та/або фіксації правопорушень, не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст. 40 Закону, а знаходився в руках поліцейського, яким і здійснювалося вимірювання швидкості.

Такий спосіб застосування приладу Tru Cam, на переконання суду, неможливо визнати таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки за змістом цієї норми технічний засіб може бути монтований/розміщений по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Суд вважає, що значення слів «монтований/розміщений», в контексті наведеної статті закону, слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху під час вимірювання швидкості. При цьому, обидва слова «монтований» та/або «розміщений» стосуються виключно технічного засобу.

Заміри у використаний поліцейським спосіб можуть дати більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Виходячи з установлених у справі обставин та аргументації сторін, суд погоджується із наявністю у відповідача повноважень із здійснення контролю за швидкістю руху транспортних засобів, однак наголошує, що працівники поліції повинні використовувати технічні засоби фіксації швидкості руху виключно у спосіб, визначений законом.

Таким чином, надані відповідачем дані з лазерного вимірювача швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 № ТС000683 не можуть бути визнані належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в спірній постанові.

Разом з тим, інших доказів на підтвердження порушення позивачем п.п.12.4 ПДР України відповідачем не надано.

При цьому, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі не може бути прийнята судом, як доказ порушення позивачем правил ПДР, так як постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до винесеної постанови серії ЕНА № 1956625, в графі до постанови додаються не зазначено про долучення до постанови копії відеозапису або знімок з екрану приладу.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 247КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у правопорушенні, відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, відповідачем не надано, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, суд прийшов до переконання, з урахуванням вимог ст.247КУпАП, про наявність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно з ч.1ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цьогоКодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що за результатом судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування постанови серії ЕНА № 1956625 від 20.04.2024, а тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 268, 286 КАС України, суд,

вирішив :

позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1956625 від 20.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.М.Колтун