Справа № 160/32903/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/32903/23
Суддя І інстанції Царікова О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі №160/32903/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 щодо несвоєчасного розрахунку ОСОБА_1 при звільненні з військової служби;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 при звільненні з військової служби одноразової грошової допомоги, передбаченої розділом XXXII Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену розділом XXXII Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену розділом XXXII Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку за період з 16.09.2023 по день здійснення фактичного повного розрахунку;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку за період з 16.09.2023 по день здійснення фактичного повного розрахунку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Вказує на те, що позивач, як військовослужбовець мобілізований на особливий період, який звільняється зі служби за станом здоров`я, мав право на отримання одноразової грошової допомоги, яка виплачується військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та звільняються із служби, на підставі пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року №460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» та одноразової грошової допомоги, яка виплачується військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, на підставі абзацу 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 1 розділу XXXII наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_1 просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.02.2022 №2 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, ВОС - 100182А.

28.04.2022 року під час захисту Батьківщини, внаслідок умисних протиправних дій з боку збройних сил російської федерації, а саме: під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, знаходячись в с. Новосілка, внаслідок інтенсивного обстрілу з боку збройних сил російської федерації із застосуванням мінометів (калібр не встановлений) позивач отримав поранення: ЗЧМТ, струс головного мозку. Зазначене підтверджується довідкою від 04.08.2022 №14 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою Військовою частиною НОМЕР_1 .

Відповідно до виписного епікризу №856 від 17.07.2023 із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення ОСОБА_1 з 24.01.2023 по 17.07.2023 перебував на стаціонарному лікуванні у Військовому медичному клінічному центрі СР (в/ч НОМЕР_3 ), на підставі ст. 75-А графи II розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та виписаний в частину для реалізації рішення ВЛК.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2023 №258 ОСОБА_1 звільнено у відставку з виключенням з військового обліку за пп. «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово- лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) та з 15.09.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до п. 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2023 №258:

- згідно порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом №260 від 07.06.2018 Міністерством оборони України, у зв`язку із прибуттям 15.09.2023 з довготривалого лікування понад 4 місяці ухвалено поновити і виплатити надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років в розмірі 25% щомісячну премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби у розмірі 489% посадового окладу з 15 по 15.09.2023;

- ухвалено виплатити згідно розділу XXXII порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 та пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №460 від 17.09.2014 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги» одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 17175 грн 19 коп.

Відповідач виплатив позивачу одноразову грошову допомогу в разі звільнення з військової служби в сумі 17175,19 грн, що підтверджується грошовим атестатом від 18.09.2023 №111/705.

Позивач не погоджується із розміром одноразової грошової допомоги при звільненні та вважає, що має право на компенсацію за затримку розрахунку в розмірі середнього заробітку, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Не погоджуючись зі зменшення відсотку розміру його пенсії, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

При цьому, частина 6 статті 2 Закону №2232-ХІІ визначає такі види військової служби:

- строкова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Таким чином, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 15 Закону №2011-XI, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах:

1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби:

за станом здоров`я;

за власним бажанням під час дії воєнного стану (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України);

які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Абзацом 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Встановлено, що в період з 27.02.2022 по 15.09.2023 позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації.

Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення абзацу 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI, як положення спеціальної правової норми.

На виконання вимог пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №460, пунктами 1-4 якого визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей.

Допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

При цьому, положеннями Закону №2011-XI не передбачено можливості набуття військовослужбовцем права на виплату декількох одноразових допомог при звільненні з різних підстав набуття права на них.

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що при звільненні з військової служби позивач, як військовослужбовець, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, відповідно до абзацу 7 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI та Порядку №460 мав право на одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення, отриманого ним за кожний повний календарний місяць служби, яка йому була виплачена у відповідності до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 №258 від 15.09.2023. У позивача, як військовослужбовця, що проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, немає права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої абз. 1 п. 2 ст. 15 Закону №2011- XI.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-А, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанова складена 22 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун