Справа № 335/5694/24
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2024-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5694/24 2-а/335/110/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серія ЕНА № 2167978 від 17.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серія ЕНА № 2167978 від 17.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постановою поліцейського 2 взводу 2 роти батальйону Управління патрульної поліції в запорізькій області рядовим поліції Полонським Є.А. від 17.05.2024 серія ЕНА № 2167978 його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., за ч. 1 ст. 122 КУпАП, за те, що він 17.05.2024 о 11.13 год. в м. Запоріжжя по вул. Прибережна автомагістраль Маяковського, 19, керуючи транспортним засобом Volkswagen golf, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості рух в населеному пункті більш як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 74 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Вважає, що постанова при притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав:

Не вірно зазначене місце вчинення правопорушення, а саме: в постанові зазначено «вул. Прибережна Автомагістраль-Маяковського 19», що не відповідає дійсності, оскільки позивач рухався вул. Прибережна Автомагістраль м. Запоріжжя, а адреса вул. Маяковського, 19 розташована на відстані 1500 метрів від місця зупинки, тобто зовсім в іншому місті та не має жодного відношення до місця вчинення правопорушення.

Відсутні докази керування в зоні дії знаку 3.29 ПДР України, яким встановлено обмеження руху в 50 км/год.

З представленого відео-запису поліцейського не можливо встановити особу правопорушника, відсутня будь-яка прив`язка до місцевості, що суперечить принципу індивідуальності юридичної відповідальності особи.

Під час зупинки транспортного засобу та розгляду справи, рядовим поліції ОСОБА_2 , відмовлено у наданні можливості прослідувати в укриття, а потім продовжити розгляд справи, оскільки 17.05.2024, на час зупинки транспортного засобу та розгляду справи про адміністративне правопорушення була ракетна небезпека та відповідно оголошена повітряна тривога, яка тривала 17.05.2024 в період часу 10:48-11:48.

Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності позивачу роз`яснені не були, що визначено ст. 268 КУпАП. Не прийнято до уваги надання пояснень та клопотання про перенесення розгляду справи, не було роз`яснено, що може користуватися послугами адвоката, з матеріалами справи належним чином ознайомлений не був. Зазначене підтверджується часовими показниками зазначеними в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: від часу вчиненого правопорушення 11.13 год 15 сек. До часу розгляду справи 1.16 год. 02 сек., минуло менше 3 хвилин, що відповідно унеможливлює за такий короткий проміжок часу дотримання всіх необхідних процедур, таких як оцінка доказів, підготовка до розгляду справи, роз`яснення всіх прав, та інше. З огляду на ст. 74 КАС України зазначена постанова є недопустимим доказом, тобто доказом, що одержано з порушенням порядку, встановленого законом.

В мотивувальній частині постанови відсутні посилання на докази.

Рядовим поліції ОСОБА_2 , прилад для вимірювання швидкісного руху «TruCAM» використовувався з рук, а не стаціонарно вмонтованим способом, що могло призвести до похибки в +-2 км/год.

Поліцейським не було надано результатів повірки пристрою для вимірювання швидкості та не представлено його пломбування, на час вчинення правопорушення.

Зауважує, що позивач допускає швидкість руху понад 50 км/год, але не більше 65 км/год, що мало крайню необхідність та було зумовлено, повітряною небезпекою та перебування позивача на Вантовому мосту м. Запоріжжя, що є потенційно небезпечним об`єктом.

Крім того, адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш, як на двадцять кілометрів на годину.

Отже, така поведінка на думку позивача є бездіяльністю, яка порушує права та законні інтереси позивача, крім того наражає його небезпеку.

Таким чином, позивач не погоджується із зазначеним рішенням рядового поліції ОСОБА_2 , оскільки вважає себе невинним, постанову серії ЕНА № 2167989 необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Тому ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькі області рядового поліції Полонського Є.А. від 17.05.2024 серія ЕНА № 2167978.

Ухвалою суду від 11.06.2024 було відкрито провадження у справі, призначено її розгляд в порядку позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268-272, 286 КАС України, встановлено термін для подання відповідачу відзиву, а третій особі надання пояснень щодо позову або відзиву.

Відповідач надав суду відзив, у якому заперечив проти вимог позивача, просив відмовити у задоволенні позову, надав суду в обґрунтування своєї позиції: DVD-R диск з відеозаписом, роздруківку фото з приладу TruCam, копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, докази одночасного надіслання копії відзиву іншим учасникам справи та довіреність на представника.

У відзиві зазначив, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. Так, 17.05.2024 під час несення служби у Запорізькій області, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій не виконав вимоги ПДР. Інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI ІІ 20/20 ТС № 008388 було виявлене порушення Правил дорожнього руху України, а саме водій транспортного засобу VOLKSWAGEN GOLF, н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 , рухався зі швидкістю 74 км/год., при цьому перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 24 км/год., чим порушила п. 12.4 ПДР України.

За допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI ІІ 20/20 ТС № 008388 було зафіксовано порушення швидкісного режиму в межах населеного пункту більш між на 20 км/год., що підтверджується роздруківкою фото та відео з приладу TruCAM ІІ, яке додано до матеріалів справи.

В ході розгляду справи було роз`яснено суть вчиненого ним правопорушення та права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. Позивач будь-яких клопотань не надав.

З приводу тверджень правомірності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTI ІІ 20/20 TruCAM ІІ відповідач зазначив, що згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29497 від 27.11.2023 (чинне до 27.11.2024) лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI ІІ 20/20 ТС № 008388 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. До 320 км/год. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год. В діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.; +- 1 % в діапазоні від 201 км/год. До 320 км/год.

Можливість використання приладу Trucam ІІ LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також само конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Відповідно до відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» № 28-10/139 від 21.12.2020, вимірювач швидкості транспортних засобів лазерних LTI ІІ 20/20 TruCAM ІІ вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію (відповідність вимогам технічних регламентів підтверджується Експертними висновками Адміністрації ДЕРЖСПЕЦЗВЯЗКУ № 04/05/02-3560, 04/05/02-3562 від 24.12.2020).

Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 № 1314-VІ (набрала чинності 01.01.2016), не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більш того, такої процедури як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Крім того, можливість виробу TruCAM також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 № 04/05/02-3560, який підтверджує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Відповідач звертає увагу суду, що позиція щодо правомірності використання поліцією лазерних вимірювачей швидкості TruCAM та належності доказів, отриманих з цих пристроїв, була застосована в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2019 у справі № 359/9278/18 та у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2019 у справі № 857/874/19.

Відповідно до відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 № 16289/41/35/02-19, прилад TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

Окрім цього, ч. 2 ст. 40 Закону № 580-VІІІ містить лише законодавчий припис про те, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехнку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці. При цьому жодними положеннями Закону № 580-VІІІ, в тому числі, частини першої статті 40, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах будь-яких дорожніх знаків. Дорожній знак 5.76 ПДР України лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. В той же час, Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху. Прилад TruCAM вимірює швидкість за допомогою лазера, що дозволяє уникнути неточностей, робоча дистанція пристроїв контролю швидкості TruCam сягає 1,2 км. TruCam лазерний вимірювач швидкості, оснащений режимом відеофіксації. Основна відмінність приладу від «Візира» і йому подібних він використовує не радіохвилю, а світловий промінь лазер, який дозволяє зафіксувати перевищення швидкості конкретного автомобілю в потоці транспорту на відстані, що перевищує кілометр.

Таким чином обставини, на які вказує позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях. Враховуючи вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з викладеним відповідач просив в задоволенні позовних відмовити та проводити розгляд справи без участі представника.

Позивач, не погоджуюсь з доводами викладеними відповідачем у відзиві, подав до суд відповідь на відзив, який просив рахувати та скасувати постанову поліцейського 2 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області Полонського Є.А. від 17.05.2024 серія ЕНА № 2167978.

В судове засідання сторони не з`явились, позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність. Відповідач у відзиві просив проводити розгляд справи без участі його представника. Тому за наявності достатніх у справі доказів, суд вважає за можливе, в силу ч. 1 ст. 205 КАС України, здійснювати розгляд справи по суті у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали, в тому числі оглянувши відео-фіксацію на носії інформації DVD-R диск, подані до суду докази, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частинами 1, 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, у тому числі фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП вимагає від органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України)

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Судом встановлено, що 17.05.2024 поліцейським 2 взводу 2 роти 4 батальйону рядовим поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, у зв`язку з тим, що останній 17.05.2024 11:13:15 м. Запоріжжя, вул. Прибережна Автомагістраль-Маяковського, 19, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF, н.з. НОМЕР_1

здійснив перевищення встановлених обмежень руху у населеному пункті більш як на 20 км/год., а саме рухався зі швидкістю 74 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.1, 1.3 ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 статті 122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 гривень.

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо незаконності винесення відповідачем постанови з огляду на такі міркування.

З оглянутого відеозапису з камери реєстратора поліцейського вбачається, що поліцейські підійшли до водія, належним чином представилися, пояснили суть порушення, причину та підставу перевірки документів та ознайомили з результатами лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI ІІ 20/20. Відповідач роз`яснив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 . Також вбачається, що позивачу роз`ясненні права та ознайомлено з постановою.

Разом з тим, представником відповідачів долученого до матеріалів справи, фотознімок приладу TruCam № _43200_0517_111319.jmf, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTI ІІ 20/20 ТС № 008388, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача VOLKSWAGEN GOLF, н.з. НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю у населеному пункті в населеному пункті Запоріжжя.

Суд вважає, що наданий представником відповідача фото,- відеодоказ, здійснений за допомогою камери реєстратора інспектора поліції та лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI ІІ 20/20, є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Доводи позивача про те, що прилад для вимірювання швидкісного руху «TruCAM» використовувався з рук, а не стаціонарно вмонтованим способом, що могло призвести до похибки в +-2 км/год. Не було надано результатів повірки пристрою для вимірювання швидкості та не представлено його пломбування, на час вчинення правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, порушення правил дорожнього руху чітко вбачається із відеозапису та даних лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який є повністю дозволеним та сертифікованим пристроєм, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, позивач суду не надав.

Щодо можливості ручного використання приладу «TruCam» суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCam», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCam».

Позивачем будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, надано не було. Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29497 від 27.11.2023 (чинне до 27.11.2024) лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI ІІ 20/20 ТС № 008388 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Щодо посилань позивача, що під час зупинки транспортного засобу та розгляду справи, рядовим поліції ОСОБА_2 , відмовлено у наданні можливості прослідувати в укриття, а потім продовжити розгляд справи, на час зупинки транспортного засобу та розгляду справи про адміністративне правопорушення була ракетна небезпека та відповідно оголошена повітряна тривога, та на порушення прав, передбачених ст. 268 КУпАП, не заслуговують на увагу, оскільки, послідовність розгляду справи про адміністративне вбачається із відеозапису. Позивачем не було долучено до постанови відповідача будь-яких письмових клопотань, зауважень та заяв; стосовно дій відповідача ним не подавалися жодні скарги в органи Національної поліції або прокуратури тощо.

Щодо посилань позивача на крайню необхідність, суд зазначає, що згідно зі ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Позивач зазначив, що він міг перевищити встановлений швидкісний режим з огляду на повітряну тривогу і необхідність переміститися в укриття, водночас, суд критично ставиться до визнання вказаних обставин крайньою необхідністю, що виключає адміністративну відповідальність, оскільки позивач не навів належних і допустимих доказів, які б переконливо свідчили, що перевищення ним швидкості на дорозі могло усунути небезпеку потрапляння під ракетний удар (або інший вогневий вплив агресора).

Стосовно невірного зазначення місця вчинення правопорушення, а саме: в постанові зазначено «вул. Прибережна Автомагістраль-Маяковського 19», що не відповідає дійсності, оскільки позивач вказує, що рухався вул. Прибережна автомагістраль м. Запоріжжя, а адреса вул. Маяковського, 19 розташована на відстані 1500 метрів від місця зупинки, тобто зовсім в іншому місті та не має жодного відношення до місця вчинення правопорушення, суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки поліцейським під час складання протоколу було зазначено орієнтовну адресу будинку для позначення ділянки дороги, на якій було зупинено транспортний засіб позивача, оскільки на самій ділянці Прибережної автомагістралі відсутні будинки, якими можна було позначити місце події, і дана обставина не впливає на кваліфікацію адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2017, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.

Стаття 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

ВСУ також в постановах від 11.09.2018 у справі № 826/11623/16, від 14.08.2018 у справі № 826/15341/15 вказує, що при розгляді спорів щодо порушення вимог ПДР перевага надається змісту документу порівняно з його зовнішньою формою.

Суд також критично ставиться до твердження позивача про те, що відсутність на ділянці дороги, де було вчинено правопорушення, дорожнього знаку 3.29, свідчить про відсутність складу правопорушення. Вказане твердження позивача не спростовує факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки постановою серії ЕНА № 2167978 від 17.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та наданими до справи доказами підтверджується факт того, що позивач в межах населеного пункту рухався зі швидкістю 74 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 20 км/год, що було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam.

Позов не містить належного обґрунтування того, що позивач не допускав порушення ПДР України, при цьому адміністративне правопорушення, яке оскаржує позивач, зафіксовано технічним засобом, фото якого додано відповідачем до матеріалів справи, відеофіксація порушення також надана на диску.

Таким чином, позиція позивача не спростовує наявності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, а носить лише формальний характер.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 КпАП України про порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху України. Таке порушення доведено належними та допустимими доказами, порушення прав при розгляді справи стороною відповідача не встановлено. Оскаржувана постанова у повні мірі відповідає ст. 283 КУпАП. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в розумінні ч. 2 ст.77 КАС України довів суду законність свого рішення і дій, а тому суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4009/04, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні вимог та враховуючи вимоги статті 139 КАС України, суд залишає судові витрати по фактично понесеним позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 229, 242-246, 268, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серія ЕНА № 2167978 від 17.05.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повні відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б. 96, .

Суддя В.О. Макаров