Справа № 160/17981/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
04.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення, військовослужбовця - молодшого сержанта ОСОБА_2 його повнолітньому сину ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця - молодшого сержанта ОСОБА_2 його повнолітньому сину ОСОБА_1 , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовцям, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є сином зниклого під час участі у бойових діях військовослужбовця ОСОБА_2 . Позивач звертався з відповідною заявою щодо виплати грошового забезпечення відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 та Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісти відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884. Однак, позивачу було відмовлено у виплаті грошового забезпечення, у зв`язку із ненаданням довідки органів місцевого самоврядування про підтвердження факту перебування особи на утриманні або рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження. Після звернення на гарячу лінію Міністерства оборони України також було відмовлено у виплаті грошового забезпечення у зв`язку із необхідністю надання витягу з реєстру територіальної громади про задеклароване місце проживання або рішення суду про факт встановлення спільного проживання. Також відповідно до наданої відповіді військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2024 року були надані копії наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №1311 від 25.10.2023, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №305 від 17.12.2020, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №292 від 10.10.2023. Інформації щодо тривалої невиплати грошового забезпечення та причини ненадання такої інформації не надходило. Позивач вважає, що відмова військової частини НОМЕР_1 у виплаті грошового забезпечення сину зниклого безвісти військовослужбовця не ґрунтується на вимогах законодавства України. Відповідач діяв не у спосіб, що передбачений законами України та Порядком №884, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки надати витяг з реєстру територіальної громади про задеклароване місце проживання неможливо, бо все своє спільне життя подружжя мешкало у квартирах, що вони винаймали. У тому числі останнім місцем спільного проживання подружжя за адресою: АДРЕСА_1 є домогосподарство, яке друзі надали їм для проживання безкоштовно.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
24.07.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що відповідно до пункту 4 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 до заяви додається довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті), яка потрібна для підтвердження пункту 7 Порядку про виплату повнолітнім дітям, які проживають разом військовослужбовцем, який зник безвісти. Позивачем разом з іншими документами на виплату поданими до військової частини НОМЕР_1 через ІНФОРМАЦІЯ_1 вх. 1707 від 28.03.2024 надано довідку від 23.10.2023 №4186 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, в якій зазначається, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Також надано акт-підтвердження голови теркомітету селища Рибальськ, виданий ОСОБА_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 в тому що він проживає з сім`єю з 1996 року, батько- ОСОБА_2 , мати- ОСОБА_3 . Виходячи з цих документів вимога пункту 7 Порядку про виплату повнолітнім дітям, які проживають разом військовослужбовцем, який зник безвісти не підтверджена документами поданими позивачем, на що командуванням військової частини надано відповідь від 29.04.2024 №279 з відмовою згідно пункту 5 Порядку. Відповідачем також зазначено, що ОСОБА_3 (мати ОСОБА_1 ) звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , як чоловік та жінка без укладання шлюбу. Рішенням Самарського районного суду від 03.04.2024 справа №206/6029/23 позов ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено, визнано факт проживання однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 1995 року до 2023 року. Відповідно до пункту 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 та роз`ясненням департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11 жовтня 2023 року №423/6609 визначений виключний перелік членів сімей зазначених військовослужбовців та черговість виплат грошового забезпечення: перша черга - дружині(чоловіку) друга черга - повнолітнім дітям, які проживають разом з дружиною (чоловіком), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців; третя черга - батькам військовослужбовців. Виходячи із зазначеного ОСОБА_3 набуває першочергового права для отримання грошового забезпечення зниклого безвісти ОСОБА_2 , а вимоги позивача є безпідставними.
Згідно із ч.ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .
З матеріалів справи встановлено, що позивач є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Самарської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська зроблено відповідний запис №68.
Батьки ОСОБА_1 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без укладання шлюбу з 1995 року. Вказаний факт проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу підтверджується рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2024 у справі №206/6029/23.
Згідно із сповіщенням сім`ї №262/1 від 16.10.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 , головний сержант стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , призваний на військову службу 17.12.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.10.2023 року зник безвісти, захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України в районі населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області.
ОСОБА_1 , син молодшого сержанта ОСОБА_2 , звернувся із заявою № ШК-17153146 від 18.04.2024 щодо виплати грошового забезпечення відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 та Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісти відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884.
Листом від 29.04.2024 № 279 військової частини НОМЕР_1 повідомлено, що у військової частини НОМЕР_1 відсутній належний документ, який підтверджує факт спільного проживання заявника з безвісті відсутнім військовослужбовцем ОСОБА_2 , так як адреси реєстрації місць проживання згідно з наданими документами вказані інші. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 декларування та реєстрації місця проживання (перебування), потрібно надати витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання або рішення суду про факт встановлення спільного проживання на підставі чого військовою частиною НОМЕР_1 буде розглянуте питання шодо виплати належного грошового забезпечення по безвісті відсутньому військовослужбовцю ОСОБА_2 .
10.05.2024 командиру військової частини НОМЕР_1 представником позивача засобами поштового зв`язку направлено адвокатський запит в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 09.05.2024, в якому просить:
- надати копію витягу з наказу по особовому складу військової частини щодо зарахування військовослужбовця ОСОБА_2 до особового складу військової частини НОМЕР_1 ;
- надати копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 за результатами проведення службового розслідування щодо обставин зникнення військовослужбовця ОСОБА_2 ;
- надати копію наказу командира, військової частини по стройовій частині про включення військовослужбовця ОСОБА_2 в список безвісти зниклого;
- надати копію грошового атестату;
- надати інформацію щодо тривалого ненарахування грошового забезпечення, відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- у разі неможливості надати інформацію або копії відповідних документів, зазначити причину.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2024 року № 3545 були надані копії наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №1311 від 25.10.2023, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №305 від 17.12.2020, витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №292 від 10.10.2023. Інформації щодо тривалої невиплати грошового забезпечення та причини ненадання такої інформації не надано.
Не погоджуючись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. Порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України).
У розумінні п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Частиною 6 ст. 9 Закону №2011-XII встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» (далі - Порядок №884).
Відповідно до п. 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
За змістом п. 5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

У відповідності до п. 7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

З наведеного законодавчого регулювання спірних правовідносин видно, що діти зниклого безвісти військовослужбовця мають право на отримання грошового забезпечення такого військовослужбовця лише за умови відсутності у нього шлюбних відносин.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2024 у справі №206/6029/23 встановлено факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який 10.10.2023 року зник безвісти, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 1995 року до 2023 року. Рішення набрало законної сили 04.05.2024.

Відтак, першочергове право на отримання грошового забезпечення має ОСОБА_3 , як дружина зниклого безвісти ОСОБА_2 .

Враховуючи зазначене, суд робить висновок, що відмовляючи позивачу у виплаті сум грошового забезпечення його батька, як безвісті зниклого військовослужбовця, відповідач діяв правомірно, відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок, що позовна заява не підлягає задоволенню.

З урахуванням відмови у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

Керуючись ст. Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський