Справа № 608/2279/24
Суддя: Яковець Н. В.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року Справа № 608/2279/24

Номер провадження2-а/608/46/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, винесеної 04 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 № 1178.

В позовній заяві посилається на те, що відповідно до оскаржуваної постанови від 04 вересня 2024 року № 1178 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_3 виніс відносно нього постанову за ч. 3 ст. 210 КУпАП за ніби-то порушення вимог ч. 1 п. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме за неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 10 год. 00 хв. 15.08.2023 року для уточнення військово-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, та наклав на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Вважає, що оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а також відсутні та не зазначені у постанові жодні докази правопорушення відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП. Станом на 14 серпня 2023 року ОСОБА_1 мав та продовжує мати право на відстрочку від військової служби відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особа, яка заброньована на період мобілізації та на воєнний час за Акціонерним товариством «Українська залізниця», регіональна філія «Львівська залізниця», виробничий структурний підрозділ «Чортківська дистанція колії», відповідно до Наказу Міністерства економіки України від 08.11.2023 № 16761, про що він повідомив ІНФОРМАЦІЯ_5 при перевірці його військово-облікових документів, зупинці транспортного засобу, коли він прямував зранку на роботу 14 серпня 2024 року. ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 та оновив військово-облікові дані через додаток Резерв + ще 08 липня 2024 року, у нього відмічена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, в якій зазначений термін дії бронювання до 08.09.2024 року, дану інформацію повідомив працівникам ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, працівники відповідача не взяли цього до уваги, на основі поданих військово-облікових документів, йому була виписана повістка для чергового для уточнення військово-облікових даних та проходження ВЛК, в іншому випадку його не відпускали на роботу.

Також вказав, що у примітці до ст. 210 КУпАП вказується, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Тобто якщо Міністерство оборони України, як держатель такого реєстру, може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей. В матеріалах справи, зокрема, в оскаржуваній постанові не міститься доказів неможливості держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів яким є Міністерство Оборони України, отримання зазначених у примітці персональних даних. Навпаки містяться дані про те, що Міноборони повідомлено про те, що позивач заброньований за АТ «Укрзалізниця» на період мобілізації та на воєнний час за Наказом Міністерства економіки України на підставі погодження Генерального штабу ЗСУ.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1178 від 04 вересня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Манорик Г. Г. в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій просила справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Судом встановлено, що постановою № 1178 про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 від 04 вересня 2024 року на ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень за ч. 3 ст. 210 КУпАП за те, що 04 вересня 2024 біля 09.45 годин громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 . Встановлено, що громадянин ОСОБА_1 за врученою йому повісткою 15.08.2024 року на 10.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, як пояснив, перебував на роботі та не мав змоги з`явитися. Дана причина неявки за повісткою не являється поважною причиною неприбуття за повісткою, яка передбачена чинним законодавством. У зв`язку з вказаними діями він порушив частину 1 пункту 1 статті 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою визначено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі військовий облік) визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, додатком № 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правила військового обліку) чинному на час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 1 Правил військового обліку передбаченого, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, серед іншого, повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; ч. 2 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. Відповідальність за ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачена в разі вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 210 КУпАП, в особливий період.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , оновив військово-облікові дані через додаток Резерв + 08 липня 2024 року та в нього відмічена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, в якій зазначений термін дії бронювання до 08.09.2024 року.

Питання бронювання військовозобов`язаних регулюється Порядком бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 червня 2024 № 650 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану», Порядком бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.2023 №76 (в редакції Постанови КМУ від 05.06.2024 №650).

ОСОБА_1 є заброньованим працівником в АТ «Укрзалізниця» ВСП «Чортківська дистанція колії». Підприємство подало в ІНФОРМАЦІЯ_5 такі докази на підтвердження бронювання в листопаді 2023 року та періодично їх поновлює, а саме: список військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, згідно Додатку 1 до Порядку; довідку про кількість військовозобов`язаних згідно Додатку 2 до Порядку; Витяг з Наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, згідно Додатку 3 до Порядку; копію даного Витягу, виданого на ім`я ОСОБА_1 , про те, що відповідно до наказу Мінекономіки від 08.11.2023р.№ 16761, ОСОБА_1 , 1991 р.н., надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на шість місяців до 08 травня 2024 року; відомість видачі бланків спеціального військового обліку, згідно Додатку 4 до Порядку; повідомлення про бронювання військовозобов`язаного, згідно Додатку 5 до Порядку; Звіт про чисельність військовозобов`язаних, згідно з Додатками 6, 7, 8 до Порядку.

Згідно копії Наказу Міністерства економіки України від 09 серпня 2024 року № 20764 «Про бронювання військовозобов`язаних за АТ «Українська залізниця» наказано забронювати за АТ «Укрзалізниця» на період мобілізації та на воєнний час військовозобов`язаних, які працюють на зазначеному підприємстві, за списком, погодженим Міністерством оборони України. Департаменту економіки безпеки і оборони наказано надіслати копію цього наказу Міністерству оборони України та Міністерству розвитку громад, територій та інфраструктури України.

Згідно табелю обліку робочого часу за серпень місяць 2024 року, за підписом Начальника виробничого структурного підрозділу Чортківської дистанції колії, ОСОБА_4 , працівника кадрової служби, менеджера з персоналу, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , монтер колії 3 розряду, працював 8 годин робочого дня 15 серпня 2024 року.

Згідно довідки, виданої АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Львівська залізниця» ВСП «Чортківська дистанція колії», за підписом в.о. начальника дистанції колії, ОСОБА_6 , станом на 24.07.2024 року ОСОБА_1 включений до Списку військовозобов`язаних працівників АТ «Укрзалізниця» до бронювання на період мобілізації та на воєнний час за Наказом Міністерства економіки України на підставі погодження Генерального штабу ЗСУ.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 №516 (зі змінами) строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, надані військовозобов`язаним працівникам державних акціонерних товариств, що здійснюють діяльність у сфері залізничного транспорту, відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023р. №76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та воєнний час», які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, продовжуються автоматично на три місяці, а саме до 08.09.2024 (лист-роз`яснення Міністерства економіки України від 11.07.2024 № 2704-20/49559-07).

Відповідно з приміткою до статі 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Суд зазначає, що в матеріалах справи, зокрема в оскаржуваній постанові відповідача не міститься доказів неможливості держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів яким є Міністерство оборони України отримання зазначених у примітці персональних даних.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З метою перевірки доводів позивача ОСОБА_1 , викладених в позовній заяві, суд викликав в судове засідання представника відповідача, проте представник не з`явився, відзиву на позовну заяву та доказів винуватості особи не подав.

Суд зазначає, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (Справа Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. У випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень самого факту вчинення правопорушення, отже ця обставина входить до предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Таким чином, постанова № 1178 про адміністративне правопорушення, винесена 04.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, є необґрунтованою, а відповідно незаконною, а тому підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення - до закриття, а відповідно позов підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 210, 242-246, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 1178 від 04 вересня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/2279/24.

Рішення набрало законної сили "____" ______________ 2024 року.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано "____" ______________ 2024 року.

Секретар: