Справа № 734/2699/24
Суддя: Іванюк Т. І.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/734/39/24 Справа № 734/2699/24
РІШЕННЯ

іменем України

25 жовтня 2024 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - Іванюка Т.І.,

при секретарі Ієвлевій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Козелець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про скасування постанови про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в:

у суд із адміністративним позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся адвокат Гуц А.М до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, у якому просить скасувати постанову від 20 червня 2024 року (серія ЕНА №2431531) про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_3 закрити.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що поліцейський ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП України в Чернігівській області, старший сержант поліції ОСОБА_2 звинуватив ОСОБА_1 в порушенні вимог пункту 31.3 ПДР України і склав постанову ЕНА№2431531 про застосування до нього адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КУпАП у виді штрафу розміром 340 гривень.

Згідно даної постанови ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 20 червня 2024 року о 00 годині 12 хвилин в смт. Козелець по вул. Незалежності, 104, керував ТЗ, що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме встановлено газобалонне обладнання, чим порушив п.31.3 ПДР України.

Як видно з долученого до постанови відеозапису з портативного відеореєстратора працівника поліції, дійсно між ним та позивачем відбулася розмова щодо встановленого на автомобіль газобалонного обладнання. ОСОБА_1 пояснював поліцейському, що машина належить іншій особі, а він сам не розуміється на механічному обладнанні транспортного засобу і не знає чи переобладнаний автомобіль. Запропонував викликати на місце власника для дачі пояснень з приводу встановленого ГБО і зателефонував йому та попросив поліцейського зачекати пару хвилин. Проте, поліцейський ОСОБА_4 , за допомогою службового планшетного комп`ютера, склав постанову, під час складання якої взагалі ніякі докази не досліджувалися, особі, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, для ознайомлення не надавалися. При цьому, до постанови не долучено жодного доказу вини ОСОБА_1 , окрім відеозапису, на якому не зафіксовано факт переобладнання транспортного засобу шляхом встановлення на ньому газобалонного обладнання чи будь-яким іншим чином. Як пізніше повідомив власник автомобіля, на даному транспортному засобі газобалонне обладнання не встановлювалося і жодні зміни до конструкції транспортного засобу не вносилися.

Таким чином, співробітник поліції безпідставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, якого той не скоював.

Крім цього, як видно з долученого до постанови відеозапису з портативного відеореєстратора працівника поліції, розгляд справи проводився поліцейським на прізвище Трутень. Проте, постанова ЕНА№ 2431531 від 20.06.2024 року складена поліцейським (смт. Козелець) ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП України в Чернігівській області, старшим сержантом поліції ОСОБА_2 , який не брав участі у розгляді справи.

При складанні постанови інспектор поліції керувався припущенням того, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , був переобладнаний, проте жодного доказу цієї обставини в ході розгляду справи не досліджував та до постанови не долучав.

Також, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким було здійснено відеозапис, а отже, цей запис не може вважатися належним доказом у справі, тим більше він не містить в собі відомостей на підтвердження викладених у постанові обставин.

Представником Відповідача подано відзив на позовну заяву, із якого вбачається, що Головне управління Національної поліції в Чернігівській області не визнає позовних вимог та просить відмовити ОСОБА_5 у позові у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю. Свої вимоги мотивує тим, що як вбачається з наявного відеозапису подій, які мали місце 20.06.2024 року, при огляді багажного відділення автомобіля поліцейськими було виявлено встановлене газобалонне обладнання (ГБО), наявність якого визнав і сам позивач, який пояснив що хоча воно і встановлено, але цей автомобіль йому не належить і ГБО не використовується, оскільки постійно горить червона лампочка (відеозапис від 00 год. 10 хв.). Але після пропозиції відкрити капот автомобіля для з`ясування питання використання ГБО було виявлено, що і під час спілкування поліцейських з ОСОБА_6 автомобіль працює від газобалонного обладнання, що також визнав і позивач.

Таким, чином твердження позивача, що на автомобілі ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 20.06.2024 року не було встановлено газобалонне обладнання і відповідно технічний транспорт не працював на ГБО не відповідає дійсності та спростовується відеозаписом, який приєднано до оскаржуваної постанови.

Щодо тверджень позивача про недотримання вимог вимоги ст. 283 КУпАП в частині не зазначення технічного засобу, яким здійснювалась фіксація правопорушення, зазначено, що вказані твердження є невірними та такими, що не відповідають дійсності. Як вбачається з змісту п. 7 оскаржуваної постанови (копію якої позивач надав до матеріалів даної судової справи) до постанови додається відео БК (бодікамера) ПС213038, що спростовує твердження позивача про недотримання вимог вимоги ст. 283 КУпАП в частині не зазначення технічного засобу, яким здійснювалась фіксація правопорушення. Таким чином твердження позивача про те, що він адміністративне правопорушення не вчиняв, а факт вчинення ним адміністративного правопорушення нічим не підтверджується, не відповідає дійсності.

На відзив представника Відповідача, представником позивача подано відповідь, у якій він зазначає, що у своєму відзиві на позовну заяву від 30.09.2024 року представник ГУНП України в Чернігівській області вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 автомобілем ТЗ, що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме встановлено газобалонне обладнання, чим порушив п.31.3 ПДР України. На думку відповідача, з наявного відеозапису подій, які мали місце 20.06.2024 року, при огляді багажного відділення поліцейським було виявлено встановлене газобалонне обладнання (ГБО). Звертає увагу суду, що згідно з чинним законодавством, огляд транспортного засобу застосовується до особи, як один із заходів забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення відповідно до положень ст. 260. 264 КУпАП.

Як видно з матеріалів справи, за результатами проведеного огляду автомобіля ВА321101, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому наполягає відповідач, відповідний протокол цього огляду із зафіксованими результатами огляду, поліцейським не складався, до постанови не долучався. Також його не було долучено до відзиву на позовну заяву.

Таким чином, навіть якщо огляд транспортного засобу і проводився поліцейським на місці зупинки, такий огляд мав бути зафіксований у відповідному протоколі огляду, а сам протокол повинен бути долучений в якості доказу до матеріалів справи.

Отже при складанні постанови інспектор поліції керувався припущенням того, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 , був переобладнаний, проте жодного доказу цієї обставини в ході розгляду справи не досліджував та до постанови не долучав.

Позивач та його представник до суду не з`явилися, при цьому від останнього надійшла заява про проведення судового засідання у його відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву просив розглядати справу у його відсутності.

Третя особа у судове засідання не з`явився.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до п. 31.3 «а» Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати встановленим правилам і нормативам.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, у відповідності до абз. 2 п. 1 Порядку переобладнання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2010 року № 607, переобладнання транспортного засобу для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива проводиться суб`єктом господарювання, який має свідоцтво про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення

безпеки дорожнього руху на відповідний вид переобладнання.

Таким чином, встановлення газобалонного обладнання на автомобіль вважається переобладнанням і повинно бути узгоджено з сервісним центром МВС відповідно до встановленої процедури, така повинна бути вписана у свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що 20.06.2024 приблизно о 00 год. 07 хв. в смт.Козелець по вул. Незалежності, 104 поліцейським нарядом ГРПП ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області було зупинено автомобіль марки ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . На місці зупинки поліцейським ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП України в Чернігівській області, старшим сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову Серії ЕНА №2431531 відносно ОСОБА_1 за порушення п. 31.3 ПДР та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП (керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів). У постанові зазначено, що підставою притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є керування транспортним засобом, що був переобладнаний, а саме встановлено газобалонне обладнання.

На підтвердження вчинення позивачем порушення, відповідачем до відзиву надано DVD-R диск з відеозаписом, на якому відображено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Однак, наданий відповідачем відеозапис не містить доказів переобладнання та експлуатації такого переобладнання на автомобілі, яким керував позивач.

Так, із наданого відео вбачається, що працівники поліції підходять до автомобіля марки ВАЗ 21101 д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого є ОСОБА_1 . Останньому роз`яснюється, що він керуючи даним автомобілем, порушив комендантську годину. ОСОБА_1 пояснює, що даний автомобіль йому не належить, а його лише попросили розвести гостей. Після цього, на вимогу поліцейського, ОСОБА_1 надає свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та на їх вимогу відчиняє багажник. Поліцейський підходить до багажника, після чого запитує у ОСОБА_1 , чи переобладнаний автомобіль. На це останній пояснює: «А я не знаю. Навєрно». При цьому, будь-якого газобалонного обладнання у багажнику автомобіля на відео не зафіксовано. При цьому суд зазначає, що сам по собі газовий балон, який можливо виявив у багажнику поліцейський, не може слугувати беззаперечним доказом встановлення на автомобілі газобалонного обладнання, яке складається із сукупності елементів.

Також суд звертає увагу, що поліцейський не здійснював поверхневого огляду мотору, не встановив наявність отвору для заправки газом, газового редуктора, газових магістралей, електроніки, яка б відповідала за роботу відповідного обладнання, а висновок про наявність в автомобілі газобалонного обладнання зробив лише після поверхневого огляду багажника автомобіля, з якого не вбачається встановлення ГБО.

Будь-яких інших доказів вчинення позивачем даного адміністративного правопорушення відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого відповідно до процесуального законодавства покладено обов`язок доведення правомірності своїх рішень та дій, не надано.

Отже, можливість встановити належними і допустимими доказами, що позивач керував транспортним засобом, який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, відсутня.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не доведена, в зв`язку з чим постанова серії ЕНА №2431531 від 20 червня 2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з Головного управління національної поліції в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 5, 9, 72, 75-77, 244-246, 262, 286, 293, 295 КАС України, ст.ст. 33, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд

у х в а л и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про скасування постанови про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову від 20 червня 2024 року (серія ЕНА №2431531) про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за частиною 1 статті 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень, а справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_3 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Чернігівській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 605 гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Козелецький районний суд.

Суддя