Справа № 727/10041/24
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/76/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді Слободян Г.М.

секретар судового засідання Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №1162 від 07 вересня 2024 року його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. ОСОБА_1 не погоджується із вказаною постановою та вважає притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним.

Вказує на те, що зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28.08.2028 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 за вимогою уповноваженого представника Чернівецького РТЦКтаСП в приміщенні Чернівецького обласного об?єднаного центру мобілізації, по АДРЕСА_3 , не пред?явив військово-обліковий документ, оформлений відповідно до постанови КМУ №559 від 16.05.2024 року. Позивач стверджує, що зазначені в оскаржуваній постанові обставини справи не відповідають дійсності, оскільки 27 серпня 2024 року він, тобто позивач знаходився в смт. Путила де безпідставно та незаконно був затриманий працівниками Путильського відділення поліції, без складення будь-якого протоколу про затримання. Стверджує, що він хотів зв`язатися по телефону з адвокатом, однак йому в цьому відмовили та відібрали мобільний телефон, після чого незаконно затримали, тобто позбавили волі, завезли до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де продовжували незаконно утримувати, тобто позбавили його волі з 2 години по 07 годину ранку. Зазначає, що у зв`язку з наведеним його цивільна дружина - ОСОБА_3 тоді ж звернулася із відповідною заявою до Відділення поліції №1 (смт. Путила), відповідь на її звернення дали тільки 05.09.2024 року. Зазначає, що після того, як його рідні звернулись до поліції, його відвезли до ІНФОРМАЦІЯ_4 №3397, куди його привезли біля 09 години 27 серпня 2024 року де продовжували його незаконно утримувати, та погрожувати фізичною розправою. Стверджує, що на його зауваження, що він знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 не реагували. Вказує на те, що його, ОСОБА_1 із ІНФОРМАЦІЯ_4 №3397 відпустили біля 12 години 28 серпня 2024 року. Однак, за період його перебування там з 9 години 27 серпня 2024 року по 12 годину 28 серпня 2024 року, відносно нього не було складено протоколу про адміністративне правопорушення. Вважає, що та обставина, що його відпустили додому близько 12 години 28 серпня 2024 року, свідчить про те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення.

Просить скасувати постанову №1162 від 07 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та закрити провадження у даній справі. Стягнути із відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 968 грн. 96 коп.

Рух справи та позиція сторін

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23.09.2024 року відкрито провадження по справі.

Позивач ОСОБА_1 , та в його інтересах представник, адвокат Краснюк В.В. у судове засідання не з`явилися, однак останнім скеровано до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_6 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомили. Відзив до суду не надходив.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування розгляду справи технічними засобами не здійснювалось зважаючи на те, що в судове засідання учасники справи не з`явились.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1ст.5 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1ст.6 КАС Українисуд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Судом належними дослідженими доказами встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №1162 від 07 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. (а.с.10). На підставі наведеного, уповноваженою особою складено адміністративний

протокол серії ЧРТК №1162 від 28.08.2024 (а.с.9).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 30.09.2023 року (а.с.14).

Цивільна дружина позивача - ОСОБА_3 27.08.2024 року звернулася із заявою про незаконне утримання її чоловіка ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 (смт. Путила), зареєстровано 27.08.2024 року за №1738, відповідь на її звернення дали 05.09.2024 року, вихідний номер 4678/123/49/01-2024 (а.с.15-19).

Відповідно до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушеннязаконодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про проти-правність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відпо-відача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопору-шення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністра-тивне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної від-повідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, ві-деозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагля-ді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки до-рожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доку-ментами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміні-стративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з цим, відповідач на підтвердження вчинення позивачем правопорушення та відповідно законності та обґрунтованості винесення оскаржуваної постанови, не подав до суду відзиву на позов.

Як встановлено судом, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 №1162 від 07 вересня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП - порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн.

Однак, із зазначеною постановою позивач ОСОБА_1 не погоджується та вважає притягнення його до адміністративної відповідальності безпідставним, оскільки із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 28.08.2028 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_1 за вимогою уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_4 в приміщенні Чернівецького обласного об?єднаного центру мобілізації, по АДРЕСА_3 , не пред?явив військово-обліковий документ, оформлений відповідно до постанови КМУ №559 від 16.05.2024 року. У зв?язку із чим уповноваженою особою складено адміністративний протокол серії ЧРТК №1162 від 28.08.2024 року.

Відповідно до вищезазначеної норми Закону України, у період проведення мобілізації громадян України чоловічої статі віком від 16 до 60 років зобов?язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`явити його за вимогою уповноваженого представника центру комплектування чи поліцейського.

Суд звертає увагу на те, що при цьому законодавцем встановлено обов?язкову вимогу фото-відео фіксації процесу пред?явлення та перевірки документів із застосуванням приладів та засобів відеофіксації.

Разом з цим, у постанові №1162 від 07.09.2024 року зазначено, що як доказами винуватості ОСОБА_1 посадовою особою уповноваженою на складення адміністративного протоколу додано: протокол про адміністративне правопорушення серії ЧРТК №1162 від 28.08.2024 року про скоєне правопорушення передбачене ч. 3 ст.2101 КУпАП, паспорт громадянина України «Дія», Інформація з Єдиного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів про перебування на військовому обліку правопорушників.

Із наведеного вбачається, що відповідачем не виконано вимогу законодавця, оскільки не було здійснено обов?язкову вимогу фото-відео фіксації процесу пред?явлення та перевірки документів із застосуванням приладів та засобів відеофіксації. Більше того, відсутній будь-який документ про відсутність у позивача військово-облікового документа (окрім протоколу про адміністративне правопорушення) чи відмова позивача пред?явити, і взагалі не зрозуміло де це відбувалося, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено - ІНФОРМАЦІЯ_7 , а в постанові №1162 від 07 вересня 2024 року зазначено - в приміщенні Чернівецького обласного об?єднаного центру мобілізації, по АДРЕСА_3 .

Під час дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 був затриманий працівниками поліції близько 02 ранку 27 серпня 2024 року, та до 07 години 27 серпня 2024 року утримувався в ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого був доставлений з смт. Путила до м. Чернівці. Тобто, з 07 год. до 09 год., з 09 год. 27 серпня 2024 року по 12 год. 28 серпня 2024 року утримувався в ІНФОРМАЦІЯ_4 №3397, без складення протоколу про адміністративне затримання.

Судом встановлено, що при винесені оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення передбаченого саме ч.3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема не було зафіксовано безпосередньо факт вчинення правопорушення. Позивач стверджує, що зазначені в оскаржуваній постанові обставини справи не відповідають дійсності, та посилається на те, що його незаконно утримували в спочатку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім у ІНФОРМАЦІЯ_8 , без складення протоколу про адміністративне затримання. Відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача щодо незаконності та необґрунтованості винесеної постанови.

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних, резервістів персональних даних призовника, військовозобов?язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (в тому числі публічними), базами (банками)даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) якими є державні органи.

З наведеного слідує, що якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронизації з іншими державними електронними реєстрами, то таку особу не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за неподання таких відомостей.

Однак, у постанові про адміністративне правопорушення не вказано відомостей про можливість чи неможливість отримання запитуваних даних з інших державних електронних реєстрів.

Статтями 245-246 КУпАП передбачено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги ст.252 КпАП та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року по справі № 760/2846/17.

Згідно п. 53 рішення ЄСПЛ по справі Справа «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто доводи сторін мають бути достатньо вагомими, чіткими і узгоджених між собою.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викдаденого та керуючись ст. ст. ст.ст.247, 251,258, 289, ч.1 ст.293 КУпАП,

ст.ст. 9,72-77,132, 242,244-246,257,271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №1162 від 07 вересня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) 968 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 21.10.2024 року.

Суддя Слободян Г.М.