Справа № 335/11130/24
Суддя: Новасардова І. В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Новасардової І.В., за участі помічника судді Новік Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищевказаним позовом, в якому просить скасувати постанову № 518 від 13.08.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачену суму судового збору у розмірі 605,60 грн. Від позивача надійшла заява, відповідно до якої просить суд визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на оскарження постанови № 518 від 13.08.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.09.2024 у зв`язку з блокуванням карткового рахунку, позивач дізнався про наявне виконавче провадження № 76118807 та арешт коштів через застосунок «ДІЯ». Ознайомившись із вказаним виконавчим провадженням, встановлено 25.09.2024 головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Святченко Є.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76118807 за заявою ІНФОРМАЦІЯ_2 про примусове виконання постанови № 518 від 13.08.2024. Позивач зазначає, що із постановою № 518 за справою про адміністративне правопорушення від 13.08.2024 не погоджується у повному обсязі, вказуючи, що 17.07.2024 ним дійсно отримано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 18.07.2024. Однак, 18.07.2024 він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 де отримав повістку на проходження ВЛК. У зв`язку із поганим самопочуттям 19.07.2024 звернувся до лікаря, за результатами звернення відкрито лікарняний. З викладеного позивач вважає, про відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому прийнята постанова № 518 від 13.08.2024 на підставі протоколу № 616 про адміністративне правопорушення від 10.08.2024 є незаконною, винесеною з порушенням чинного законодавства та є такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 07.10.2024 поновлено строк для оскарження постанови № 518 від 13.08.2024 та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, визначеними ст. 286 КАС України для зазначеної категорії термінових справ з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача надав відзив в якому виклав свої заперечення проти позову посилаючись на те, що позивач належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав. На розгляд справи не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був попереджений належним чином, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена ч.3 ст. 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність. ОСОБА_1 не виконав вимоги діючого законодавства та постанова № 518 від 13.08.2024 винесена з додержанням вимог чинного законодавства, тому позовна заява задоволенню не підлягає. Просив позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В судове засідання 17.10.2024 представник відповідача не з`явився, розгляд справи відкладено на 22.10.2024.

Позивач 21.10.2024 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання 22.10.2024 сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з наступного.

Судом встановлено, що 17.07.2024 групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було вручено повістку про його виклик, на 17:00 год. 18.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ) для визначення призначення на особливий період, яку ОСОБА_1 отримав, про що свідчить його особистий підпис в розписці від 17.07.2024.

18.07.2024 гр. ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де отримав повістку на проходження ВЛК.

Разом з цим, у зв`язку із поганим самопочуттям ОСОБА_1 звернувся до лікаря, за результатами звернення відкрито лікарняний (медичний висновок про непрацездатність: В664-6НВ6-С57Х-Т98Т).

19.07.2024 під час телефонної розмови з представником ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем було повідомлено про знаходження на лікарняному, та в підтвердження цього засобами мессенджеру Вайбер надіслано Е-health медичний висновок про непрацездатність: В664-6НВ6-С57Х-Т98Т.

З пояснень представника позивача, вбачається що 10.08.2024 ОСОБА_1 зателефонували представники поліції та повідомили про необхідність проїхати з ними для уточнення обставин перебування у розшуку. Однак представниками поліції його було доставлено до будівлі поблизу КНП «ЗОКЛ» ЗОР, де командиром 3 відділення 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 йому було примусово доставлено до лікарні для проходження ВЛК.

Проте, під час спілкування з заступником голови ВЛК, останнім було відмовлено у проведенні ВЛК з підстав знаходження його на лікарняному та видано довідку від 10.08.2024, як представникам ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і позивачеві особисто.

Однак, не зважаючи на перебування ОСОБА_1 на лікарняному, 10.08.2024 командиром 3 відділення 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол № 616 про адміністративне правопорушення, в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, а саме 13.08.2024 о 10:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що не прийшов до ТРЦК за поважною причиною, оскільки перебував на лікуванні.

Слід зазначити, що 10.08.2024 заступником голови ВЛК відмовлено у проведенні ВЛК з підстав знаходження ОСОБА_1 на лікарняному та видано довідку від 10.08.2024.

12.08.2024 позивачем засобами мессенджеру Вайбер надіслано медичний висновок про непрацездатність: МВ4С-ЕХХК-АТРК-ВР8Н на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 .

13.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 518 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до постанови № 518 за справою про адміністративне правопорушення від 13.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 розглянуто матеріали про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 та установлено, що 17.07.2024 групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було вручено повістку про виклик на 17:00 год. 18.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ) для визначення призначення на особливий період, вказану повістку ОСОБА_1 отримав, про що свідчить проставлений його особистий підпис в розписці від 17.07.2024. Проте, у визначений у повістці час, а саме: 18.07.2024 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Про причини неявки не повідомив. Уповноваженою особою у відповідності до ч. 6 ст. 258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення від 10.08.2024 № 616 в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, а саме 13.08.2024 о 10:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вказав, що не прийшов, бо хворів та знаходився на лікуванні. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи попереджений належним чином, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України, яка містить спеціальні норми щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень з притягнення до адміністративної відповідальності, передбачено, що за наслідками розгляду справи вказаної категорії місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), або скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. ст. 245, 251, 279, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу(прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності),дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період.

За визначенням у Законі України Про оборону України особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно п. 23. Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнається, зокрема, хвороба.

Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (стаття 5).

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (стаття 8).

Частиною першою статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» визначено, що електронна система охорони здоров`я - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує автоматизацію ведення обліку медичних послуг та управління інформацією про охорону здоров`я, у тому числі медичною інформацією, шляхом створення, розміщення, оприлюднення та обміну інформацією, даними і документами в електронному вигляді, до складу якої входять центральна база даних та електронні медичні інформаційні системи, між якими забезпечено автоматичний обмін інформацією, даними та документами через відкритий програмний інтерфейс (API).

Відповідно до статті 24-2 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» порядок функціонування електронної системи охорони здоров`я затверджується Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог законодавства України щодо захисту персональних даних. Захист інформації в електронній системі охорони здоров`я здійснюється у встановленому законодавством порядку. Метою функціонування електронної системи охорони здоров`я є забезпечення виконання завдань та функцій у сфері охорони здоров`я, визначених відповідно до закону.

Згідно п. 16. Постанови Кабінету Міністрів України, від 25.04.2018 № 411, «Деякі питання електронної системи охорони здоров`я», документообіг в електронній системі охорони здоров`я здійснюється відповідно до вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. На електронні документи та інформацію, що вносяться до електронної системи охорони здоров`я, накладається кваліфікований електронний підпис автора відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» з урахуванням вимог, передбачених порядками ведення відповідних реєстрів, що ведуться у центральній базі даних електронної системи охорони здоров`я.

Відповідно до п. 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.09.2020 № 2136, у цьому Порядку термін «медичний висновок» вживається у значенні електронного документа, що формується на підставі медичних записів (без відмітки про відміну запису) в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

Відповідно до п. 2 Порядку організації ведення Електронного реєстру листків непрацездатності та надання інформації з нього затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 328 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.2021 № 323), медичний висновок про тимчасову непрацездатність (далі - медичний висновок) - електронний документ, що формується на підставі медичних записів в електронній системі охорони здоров`я та містить висновок лікаря за результатами медичної експертизи з тимчасової втрати працездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність та є підставою для створення листка непрацездатності.

Також, згідно довідки заступника голови ВЛК Грибенькова Б. від 10.08.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було відмовлено у проходженні ВЛК, у зв`язку з перебуванням його на листу тимчасової непрацездатності від 22.07.2024 по теперішній час.

Надані позивачем медичні документи та довідка заступника голови ВЛК ОСОБА_3 від 10.08.2024 є належними доказами, що засвідчують його тимчасову непрацездатність та є поважною причиною неприбуття за повісткою у визначений час.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 при підготовці та розгляді справи про адміністративне правопорушення не забезпечив дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, зокрема не з`ясував: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також, статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Згідно статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини восьмої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» положення про центри рекрутингу, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрів рекрутингу координується та спрямовується Міністерством оборони України.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ № 154 від 23.02.2022 (надалі Положення), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (пункт 1).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне - Командування Сухопутних військ Збройних Сил, яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони (пункт 3).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя (пункт 7).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: розглядають справи (цілодобово під час проведення мобілізації та/або у період воєнного стану) про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно та з дотриманням Кодексу України про адміністративні правопорушення (пункт 9).

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право: розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення (пункт 12).

Отже, з наведених вище положень законодавства слідує, що повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, що визначені статтею 235 КУпАП наділені виключно керівники територіального центру комплектування та соціальної підтримки, при цьому керівники районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки таких повноважень не мають.

Як вбачається, справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 розглянуто начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 та за результатами розгляду справи цією ж особою винесено постанову № 518 від 13.08.2024 про накладення адміністративного стягнення.

Тобто, справа про адміністративні правопорушення була розглянута і накладено адміністративне стягнення посадовою особою, яка не мала на це повноважень.

Крім того, відповідач не спростував сумнів позивача щодо протоколу від 10.08.2024 № 616 який був складений командиром 3 відділення 2 взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 молодшим сержантом ОСОБА_4 , а саме щодо наявності у нього повноважень складати протокол про адміністративне правопорушення, за ст. 210-1 КУпАП, за вчинення якого у подальшому справу про адміністративне правопорушення розглядав начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, суд приймає зауваження позивача, стосовно до змісту постанови № 518 від 13.08.2024, оскільки позивачу 17.07.2024 було вручено повістку з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 18.07.2024 на 17.00 для «визначення призначення в особливий період».

Пунктом 27 Порядку передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою: 1) до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Вручення представниками ІНФОРМАЦІЯ_7 повістки позивачу з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.07.2024 на 17.00, саме для визначення призначення в особливий період не відповідає вимогам пункту 27 Порядку, а відтак не є правомірним оповіщенням позивача та виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд встановив, що відповідачем не надано в спростування доводів позивача належних та допустимих доказів правомірності оповіщення позивача та виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, судом досліджено та встановлено, що згідно повістки № 368о1 ОСОБА_1 запропоновано прибути 17.07.2024 на 08 год. 00 хв. з метою визначення на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою: АДРЕСА_1 ), а у постанові № 518 за справою про адміністративне правопорушення від 13.08.2024 та в матеріалах справи зазначено, що ОСОБА_1 вручено повістку про виклик 18.07.2024 на 17 год. 00 хв, що також свідчить про неналежне оповіщення позивача.

Частиною 4 статті 162 КАС України встановлено, що до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Крім того, відповідач не долучив до свого відзиву доказів на підтвердження обставин, на підставі яких можна встановити законність рішень та дій відповідача, а саме ані завіреної копії журналу реєстрації повісток (додаток № 3), ведення якого передбачено Порядком, ані копії повістки, врученої позивачу, ані корінця до повістки, а також інших матеріалів (наприклад, відеозапису вручення повістки, веденного якого вимагається пунктами 40-41 Порядку).

Статтею 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі

Відтак, суд позбавлений можливості пересвідчитися в законності та обґрунтованості підстав для вручення відповідачем повістки про виклик, дотримання порядку оповіщення військовозобов`язаного, а також, що відповідач діяв у законний спосіб, притягуючи позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Означені обставини вказують на порушення процедури розгляду відповідної справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, які у свою чергу вказують на те, що відповідні процесуальні права позивача були знівельовані, що зумовлює протиправність винесення спірної постанови.

За таких обставин, оскаржувана у цій справі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача підлягає закриттю.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 9, 245, 247, 268, 276, 278, 279, 283 КУпАП, ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90,132, 139, 242-246, 262, 268-272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову № 518 за справою про адміністративне правопорушення від 13.08.2024 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_8 (, АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , , адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул. Сергія Серікова, 28.

Суддя І.В. Новасардова