Справа № 580/5628/24
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5628/24 Суддя (судді) першої інстанції: Кульчицький С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 75 від 13.05.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи на Черкаському деревообробному комбінаті - Головному підприємстві об`єднання «Черкасимеблі» з 20.10.1993 до 11.12.1999 та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 13.05.2024 на підставі п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скассовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 75 від 13.05.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи на Черкаському деревообробному комбінаті - Головному підприємстві об`єднання "Черкасимеблі" з 20.10.1993 до 11.12.1999;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.05.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення суду;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Також, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська 23, м. Черкаси, 18001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що відповідно частини 2 статті 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу у жінок не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Оскільки позивачем не підтверджено первинними документами пільговий період роботи у призначенні пенсії на пільгових умовах було правомірно відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 16 вересня 2024 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року справу на підставі ч. 2 ст. 311 КАС України призначено до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції на підставі матеріалів справи встановлено, що 13.05.2024 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 75 від 13.05.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу роботи. В даному рішенні зазначено, що за наявними документами пільговий стаж роботи за Списком № 2 не підтверджений. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 20.10.1993 до 11.12.1999 - 6 років 1 місяць 22 дні. Згідно з пільговою довідкою від 17.04.2024 № 40/85 та акту перевірки достовірності документів від 19.10.2022 за 1993-1995 роки відпрацьовано повні робочі дні, за 1996 - 1999 роки зазначено дані про кількість відпрацьованих робочих днів за кожен рік окремо. У пільговій довідці не вказана тривалість робочого тижня для правильного визначення пільгового стажу. Також відсутня інформація в якому саме цеху працювала позивач, оскільки наказом про результати атестації робочих місць від 12.12.1994 № 193 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 обробникам виробів з деревини в обробному цеху № 2, № 5 та цеху м/м (не розшифровано).

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача підтверджено пільговий стаж роботи за списком №2.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058- IV).

Відповідно до п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІУ визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.?

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Також відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Отже, аналіз наведених правових норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості, зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудовоґо стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу час роботи позивача в Черкаському деревообробному комбінаті - Головному підприємстві об`єднання «Черкасимеблі», період з 20.10.1993 по 11.12.1999.

Разом з тим, у трудовій книжці НОМЕР_2 від 25.06.1982 маються записи про те, що у спірні періоди позивач:

- 25.06.1982 прийнята ученицею в`язальниці в трикотажне ательє с. Думанці у Черкаській обласній фабриці «Індитрикотаж» (наказ № 77 від 21.06.1982);

- 10.07.1984 переведена в`язальницею в трикотажне ательє «Славутич» (наказ № 105 від 05.07.1984);

- 05.10.1987 звільнена по переводу в Черкаський РБК (наказ № 100 від 05.10.1987);

- 20.05.1993 прийнята ученицею оздоблювальника оздоблювального цеху в Черкаський ДОК - головне підприємство об`єднання «Черкасимеблі» (наказ № 98 від 17.05.1993);

- 20.10.1993 присвоєно професію оздоблювальника виробів з деревини 2 розряду (наказ № 188 від 29.10.1993);

- В 1993 році в результаті реорганізації створено колективне промислове торгове підприємство Черкаський ДОК (рішення міськради № 329 від 22.07.1993);

- 29.08.1995 в результаті реорганізації колективного промислово-торгового підприємства Черкаський ДОК створено дочірнє підприємство «Меблевий комбінат» Закритого акціонерного товариства «Черкаський деревообробний комбінат» (наказ від 29.08.1995 № 1);

- 23.07.1998 в результаті зміни організаційно правової форми дочірнє підприємство «Меблевий комбінат» Закритого акціонерного товариства «Черкаський деревообробний комбінат» перереєстровано в Закрите акціонерне товариство «Черкаський меблевий комбінат» (свідоцтво про реєстрацію від 23.07.1998);

- 23.06.1999 присвоєна професія опоряджувач виробів із деревини 3 розряду (наказ від 24.06.1999 № 111);

- 15.12.1999 присвоєно професію опоряджувальник виробів із деревини 4 розряду (наказ від 16.12.1999 № 213);

- 15.10.2001 звільнена з роботи у зв`язку із скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ від 15.10.2001 № 38 к).

При цьому, колегія суддів зазначає, що у трудовій книжці вбачаються посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає сумнівів у їх достовірності.

Крім того, як встановлено з довідки від 07.04.20224 № 40/85, виданою ЗАТ «Черкаський завод деревнострружкових плит», про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Черкаському деревообробному комбінаті - головному підприємстві «Черкасимеблі» з 20.10.1993 до 11.12.1999 в обробному цеху (по атестації), виконувала обробку виробів з деревини із застосуванням лакофарбованих матеріалів, що містять шкідливі речовини не нижче 3-го класу на посаді обробник виробів із деревини, що передбачено Списком № 2, код КП 314. Підстава для видачі: наказ № 188к від 29.10.1993, № 38к від 15.10.2001, особова картка (ф.П-2). Результати атестації №193 від 12.12.1994 (первинна). Відомості нарахування з/п: 1993-1995 повні робочі дні, 1996 - 125 р.д.; 1997 - 161 р.д.; 1998 - 200 р.д.; 1999 - 200 р.д.; 2000 - 59,7 р.д., оплачено за простій 114 р.д.; 2001 - простій 102 р.д.

Таким чином, враховуючи, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, позивачем надано підтверджуючі документи про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач 2 протиправно не врахував вказаний період роботи позивача до її пільгового стажу за Списком № 2.

Також, колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а (постанова від 19.02.2020 року) сформулювала правовий висновок, згідно якого особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи позивача на Черкаському деревообробному комбінаті - Головному підприємстві об`єднання «Черкасимеблі» з 20.10.1993 до 11.12.1999.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 13.05.2024 року, колегія суддів зазначає таке.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №826/4418/14).

При цьому, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах суд має вирішити питання про відновлення такого права.

Так, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Колегія суддів зауважує, що суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку є зобов`язання відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, повторно розглянути заяву позивача від 13.05.2024 та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст постанови складено 24.10.2024р.)