Справа № 486/1242/24
Суддя: Волощук О. О.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 486/1242/24
Провадження № 2-а/486/15/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Гайдук А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА №1492304 від 15.07.2024 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови ЕГА №1492304 від 15.07.2024, складеної сержантом поліції Відділення поліції №3 Вознесенського РУП Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за ст. 183 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою від 15.07.2024 на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. за те, що ним 15.07.2024 об 11:24 год. було здійснено завідомо неправдивий виклик поліції на лінію 102, а саме повідомлено, що майор поліції ОСОБА_3 при виконанні службових обов`язків був у стані сп`яніння. Позивач вважає постанову такою, що складена з порушенням норм законодавства, оскільки виклик на лінію 102 був здійснений для з`ясування обставин проникнення і перебування невідомих осіб на території мешкання позивача, пошкодження ними майна, належного позивачу, фіксування вчинення ними факту злочинів, передбачених ст. ст. 113, 135, 192, 258, 356, 365-2 КК України, а також для з`ясування законності перебування з ними особи у поліцейській формі. Повідомлення про запах перегару від особи у формі поліцейського було супутнім зазначеним обставинам. Також позивач зазначив, що в день складання відносно нього спірної постанови, він неодноразово телефонував на лінію 102 з проханням направити за його адресою проживання слідчо-оперативну групу з метою повідомлення про вчинення злочину, як до складення оскаржуваної постанови, так і після. Не дочекавшись слідчо-оперативної групи протягом дня, позивач особисто подав заяву про вчинення злочину 15.07.2024 близько 19:00 години у відділенні поліції №3. Окрім того, позивач зазначив, що у постанові не зазначено час і місце розгляду справи, його не було повідомлено про розгляд справи, фактично розглянуто без його участі та без доказів належного сповіщення, чим позбавлено його можливості скористатися своїми правами згідно ст. 268 КУпАП.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23.08.2024 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що постанова винесена поліцейським Андросовим Д.М. відповідно до чинного законодавства та посадових інструкцій. Посилається на те, що відповідно до рапорту інспектора чергового старшого інспектора чергового ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Станішевської Т.Ю. 15.07.2024 об 11:04 год. було отримано заяву, що невідомі особи разом з дільничним ОСОБА_3 , який виконував свої службові обов`язки з ознаками алкогольного сп`яніння, перерізали дроти до лічильника за адресою: АДРЕСА_1 . При відпрацюванні виклику позивач відмовився від спілкування зі співробітниками поліції, що відповідач підтверджує доданими до відзиву відеозаписами. Через зазначення у виклику про стан сп`яніння поліцейського, ОСОБА_3 прослідував до лікарні, де пройшов обстеження на стан алкогольного сп`яніння, яке підтвердило його тверезість. Також представник відповідача зазначив, що постанова складена на підставі довідки №24, яка підтверджує відсутність у поліцейського ОСОБА_4 алкогольного сп`яніння та листа від 12.07.2024 №1.21/893 про забезпечення присутності дільничного офіцера поліції під час здійснення працівниками ДПЕМ ПрАТ «Атомсервіс» припинення (обмеження) електроживлення на вимогу ТОВ «Миколаївська енергопостачальна компанія». Окрім того, представник відповідача зауважив, що право на захист порушене не було, оскільки законом не передбачена участь адвоката при розгляді безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення, а позивач не був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку. Також посилався на пропущений строк на оскарження постанови, посилаючись на те, що ОСОБА_1 дізнався про постанову 15.07.2024, тобто в день складення, але відмовився від отримання, тому строк на оскарження сплив 25.07.2024, а підставі для поновлення строку позовної давності, зазначені у клопотанні про поновлення строку, є неповажними та необ`єктивними.

Позивач надав відповідь на відзив і зазначив, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_2 був присутній при подіях, поліцейські махали жетонами перед очима позивача, і наявність жетонів не доводить їх повноважень на складення постанови, в матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення, з відеозаписів вбачається тиск та погрози накласти штраф. Зазначає про наявність розбіжностей у часі складення постанови та отримання ОСОБА_5 довідки про відсутність сп`яніння.

Представник відповідача у запереченні на відповідь на відзив зазначив про те, що справа розглядалася у скороченому провадженні, яке передбачає фіксацію правопорушення і накладення стягнення безпосередньо на місці вчинення, тобто без складання протоколу. Стосовно розбіжності у часі при складанні довідки посилається на можливу похибку годинника лікаря у 1-3 хвилини. Наголосив на тому, що ОСОБА_1 відмовився від спілкування з поліцейськими.

14.10.2024 відповідач надав заперечення на відповідь позивача на відзив у яких просив відмовити в задоволенні позову.

21.10.2024 позивач надав суду відзив на заперечення відповідача та просив позов задовольнити.

В судовому засідання позивач заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, що 15.07.2024 перебуваючи вдома, у нього зникло електропостачання, тому він вийшов у тамбур, де розташований лічильник електроенергії, підключений до його квартири, та побачив, що в тамбурі перебувають три чоловіки і одна жінка в цивільному та один чоловік у поліцейській формі. Один з цивільних знімав вже відключений лічильник, від проводів електропостачання, на що позивач зробив зауваження, проте, його було проігноровано як цивільними так і працівником поліції. У зв`язку з цим позивач почав телефонувати на 102. При спілкування з особами, які перебували в тамбурі, позивач почув запах алкоголю з порожнини рота поліцейського. Зателефонувавши на 102, позивач повідомив про всі ці обставини і попросив викликати на місце даної події слідчо-оперативну групу, через 5 хвилин приїхав патруль поліції, один з поліцейських повідомив, що вони приїхали за повідомленням про те, що один з працівників поліції перебуває у п`яному стані, показали документи та повідомили позивача про те, що ними буде складено постанову про притягнення його до відповідальності за неправдивий виклик поліції. Також позивач зазначив, що повідомлення про вчинення злочину щодо несанкціонованого втручання до його лічильника осіб та його зняття, поліцейських не цікавило, тому він ще кілька разів телефонував на 102, а всього чотири рази. В телефонному режимі, після декількох дзвінків на 102 йому було повідомлено про неможливість направлення до нього слідчої оперативної групи у зв`язку з зайнятістю уповноважений осіб. В подальшому, патруль, який приїздив до нього після першого виклику, приїхав знову та працівники поліції здалеку показали йому постанову про накладення адміністративного стягнення. Повідомлення про злочин так і не було прийнято, тому лише ввечері цього ж дня позивач особисто у відділенні поліції написав заяву, яку було прийнято.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, з урахуванням відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, доводів та заперечень сторін, суд дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно з рапортом 15.07.2024 об 11:04 год надійшло повідомлення зі служби 102, що о 11:03 год. 15.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 невідомі особи 4 чоловіка, нічим не мотивуючи, перерізали електричні проводи до лічильника, заборгованості немає, один з них працівник поліції на прізвище Любомський, одягнений у чорний однострій, зі слів перебуває у стані сп`яніння. Заявник очікує на слідчо-оперативну групу.

В матеріалах справи наявна постанова ЕГА по справі про адміністративне правопорушення від 15.07.2024 винесена об 11:43:22 поліцейським ВП №3 (м.Южноукраїнськ) Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області Андросовим Д.М. відносно позивача ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

З даної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 15.07.2024 року о 11 год. 24 хв. здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, повідомивши про те, що ДОП ОСОБА_3 при виконанні своїх службових обов`язків був в стані алкогольного сп`яніння; майора поліції Любомського було доставлено до лікарні, де він пройшов тест на стан алкогольного сп`яніння, який показав відсутність алкоголю, що підтверджується довідкою №24. Згідно з цією ж постановою у зв`язку з викладеним ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 178 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає в виклику особою пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань для надання допомоги, яка знала наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою та бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів (ст. 251 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, оспорювана постанова всупереч вимогам ст. 283 КУпАП містить протиріччя між наведеними у ній обставинами, які встановлені під час розгляду справи, та доказами, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Зокрема, в довідці №24, на якій ґрунтується постанова, зазначено, що ОСОБА_6 звернувся для проходження обстеження об 11:40 годині. З відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що тест на стан алкогольного сп`яніння був пройдений працівником поліції об 11:45 год, тоді як оскаржувана постанова винесена об 11:43.

Таким чином, оскаржувана постанова як рішення органу владних повноважень, не може ґрунтуватися на доказах, отриманих після її винесення.

Крім того, постанова не містить доказів наявності ознак суб`єктивної сторони правопорушення, в матеріалах адміністративної справи відсутні письмові пояснення позивача, а різниця в часі між зверненням до лікарні та ухваленням постанови свідчить про те, що працівниками поліції не вживалися заходи щодо повідомлення позивача про розгляд справи, що на думку суду свідчить про формальне прийняття посадовою особою постанови, без урахування всіх обставин справи.

Про це також свідчить умисне неврахування посадовою особою основної причини виклику позивачем поліції, а саме повідомлення про можливе вчинення злочину, що підтверджується наданим позивачем талоном-повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, та наданим відповідачем рапортом.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Враховуючи протиріччя між доказами, на підставі яких ухвалювалася постанова, суд дійшов висновку, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на належні та допустимі докази, які підтверджують вину позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення за вказаних обставин, та працівник поліції, не перевіривши й не надавши оцінки обставинам, притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному процесі та встановленого ст.65 Конституції України, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь.

Лист від 12.07.2024 року про припинення електроживлення споживачам згідно з переліком та забезпечення присутності дільничного офіцера поліції при відключенні для забезпечення порядку, наданий відповідачем, суд не приймає до уваги, оскільки він був адресований начальнику ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, та споживачі, зокрема ОСОБА_1 , ознайомлені з ним не були, а тому суд вважає, що позивачем сприйнято відключення електроенергії як вчинення злочину відносно належного йому майна, що виключає в його діях наявність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Дослідивши в судовому засіданні відеозаписи, надані позивачем та відповідачем, судом встановлено, що позивачем було здійснено виклик слідчо-оперативної групи з метою повідомлення про злочин, а саме зняття лічильника електроенергії та відключення його квартири від електропостачання. На виклик прибув наряд поліції, який повідомив позивачу, що вони приїхали за повідомленням позивача про перебування поліцейського у стані алкогольного сп`яніння. Зауваження позивача про запах перегару залишились без уваги. Позивачем повідомлено поліцейським про те, що невідомими особами пошкоджено його майно (лічильник), що на його думку є злочином і тому він викликав слідчо-оперативну групу, проте це повідомлення поліцейськими було проігноровано. Також з відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що працівниками поліції об 11:27 годині, тобто до складення постанови та проходження ОСОБА_3 медичного огляду, вже повідомлено ОСОБА_1 , що штраф у сумі 3400 грн. за ст.183 КУпАП прийде поштою, що на думку суду свідчить про упередженість при складанні оскаржуваної постанови.

За встановлених обставин, оскільки відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а тому, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП оскаржувану постанову слід скасувати.

Слід також зазначити, що позивач 25.07.2024 року звернувся до суду з позовом про скасування постанови від 15.07.2024, що підтверджується відбитком печатки ДП «Укрпошта» із зазначенням дати на описі вкладення та датою направлення на конверті, а тому доводи відповідача про пропуск позивачем строку на оскарження вказаної постанови є безпідставними.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа №543/775/17, провадження №11-1287апп18 про те, що за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільги за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Таким чином на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 241-243, 245, 246, 250, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕГА №1492304 від 15.07.2024 у справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області сержантом поліції Андросовим Дмитром Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 28.10.2024

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.О. Волощук