Справа № 520/16350/24
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №520/16350/24

адміністративне провадження № К/990/38595/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просила:

- стягнути з відповідача на користь позивача 69 592,84 грн на відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року у задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено. Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року по справі № 520/16350/24 залишено без змін.

09 жовтня 2024 року військова частина НОМЕР_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржника просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

У силу пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Вищезазначеному конституційному положенню щодо забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові), 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача шкоду, яка встановлена під час проведення службового розслідування, підсумки якого зазначені в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 17 квітня 2020 року № 816 (спірні правовідносини виникли ще у 2020 році).

Суд апеляційної інстанції залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви встановив, що позивачем з метою стягнення з відповідача збитків на підставі довідки від 27 серпня 2020 року № 5089 оформлено виконавчий напис від 27 серпня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 949 та направлено для виконання до Борівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року у справі № 285/5/21, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року, виконавчий напис від 27 серпня 2020 року № 949 визнано таким, що не підлягає виконанню.

06 травня 2022 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області з цивільним позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої державі ОСОБА_1 .

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 травня 2022 року у справі № 285/1563/22 відмовлено у відкритті провадження у справі по позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 та роз`яснено, що даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року у справі № 240/20869/22 адміністративну справу № 240/10869/22 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі № 240/10869/22 адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - залишено без руху, а ухвалою від 05 вересня 2022 року повернуто позивачу.

Також, представником військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 подано до Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої державі у справі № 520/36993/23, яка ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11 січня 2024 року повернута позивачу.

13 червня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся з даним позовом до суду, тобто після спливу п`яти місяців від дати повернення попереднього позову, в той час як приписами частиною другою статті 122 КАС України встановлено тримісячний строк звернення до суду із даними позовними вимогами.

Як правомірно враховано судами попередніх інстанцій, позовна заява неодноразово поверталась позивачу, в тому числі через порушення строків звернення до суду. Проте, позивачем вищевказані ухвали суду оскаржені не були.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погодився висновком суду першої інстанції, що така, обставина, що позивач неодноразово звертався з даним позовом до суду перед тим, як звернутись з ним 13 червня 2024 року, не може вважатись поважною причиною пропуску строку до суду та залежала виключно від дій позивача.

Щодо посилання скаржника в касаційній скарзі на введення воєнного стану, як на поважну причину пропуску строку звернення з позовною заявою, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", з 05.30 год 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України.

Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках та саме лише посилання на запровадження в Україні воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення строку.

Крім того, скаржник не обґрунтовує, яким чином запровадження воєнного стану в Україні вплинуло на пропуск строку у цій справі, а тому Суд відхиляє зазначене посилання.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, повертаючи позовну заяву, вірно застосував положення пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів першої інстанції та прийняті за їх наслідками постанови суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині другій статті 328 КАС України.

При цьому, Суд зауважує, що військова частина НОМЕР_1 не позбавлена можливості звернутися повторно до суду апеляційної інстанції з відповідними вимогами у передбачений КАС України спосіб звернення.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 169, 296, 298, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач судді А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов