Справа № 120/10030/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 р. Справа № 120/10030/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

29.07.2024 поштою до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 за № 11 від 29.05.2024 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку;

- зобов`язання відповідача 2 призначити та виплачувати позивачці пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 21.05.2024.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.05.2024 позивачка звернулася до відповідача 2 з заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто відповідачем 1, рішенням якого за № 11 від 29.05.2024 позивачці відмовлено у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю підстав для зменшення пенсійного віку, зокрема, через непідтвердженння факту роботи та проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років.

Позивачка з вказаним рішенням не погоджується, вважає його протиправним, а тому звертається до суду з позовом про його скасування.

Ухвалою суду від 01.08.2024 відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

13.08.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що страховий стаж позивачки становить 27 років 08 місяців 02 дні. Водночас за результатами розгляду поданих із заявою документів позивачці відмовлено у призначені пенсії зі зменшенням пенсійного віку, оскільки факт роботи та проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років не є підтвердженим.

20.08.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 позов заперечує та просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Також відповідач 2 на вимогу суду надав матеріали пенсійної справи позивачки.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив такі обставини.

21.05.2024 до відділу обслуговування громадян № 14 сервісного центру Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачкою було подано письмову заяву щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як потерпілій від аварії на Чорнобильській АЕС, на підставі положень ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яким прийнято рішення № 11 від 29.05.2024 про відмову у призначенні позивачці вказаної пенсії.

Позивачка з таким рішенням не погоджєуться та зазначає, що вона постійно проживала, навчалась та працювала у смт. Брацлав Тульчинського району (колишній Немирівський) Вінницької області. Зазначене підтверджується довідками Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 1004, № 1005, № 1006 від 15.11.2023, в яких зазначено, що навчальний заклад, в якому позивачка навчалась, підприємство та установа, в якому працювала знаходяться в смт. Брацлав, яке відноситься до населеного пункту категорії № 4, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1986. Оскільки станом на 1 січня 1993 року, позивачка фактично постійно проживала та працювала на території зони посиленого радіологічного контролю більше 4 років, їй було видано посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія В-1 № 696831. Зазначене посвідчення не відмінено і не скасоване та дає позивачці право на пільги і компенсації, встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку.

Крім зазначеного, факт проживання на території зони посиленого радіологічного контролю з 30.06.1988 по 14.08.1988 року та з 26.12.1988 по 23.02.1992 року встановлено рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 20.03.2024 у справі № 930/488/24, яке вступило в законну силу та пенсійним органом не оскаржувалося.

Враховуючи викладене, позивачка вважає протиправною відмову відповідачів у призначенні їй пенсії на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправними, а тому просить про судовий захист.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-ХІІ).

Статтею 49 цього Закону визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Приписами статті 55 вказаного Закону передбачені умови призначення пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 6 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону № 796-XII визначено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Згідно з пунктом 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали в зоні посиленого радіологічного контролю, провадиться у разі вибору цих осіб згідно з нормами Закону № 1058-IV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом № 796-XII.

Отже, норми спеціального закону у даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка постійно проживала або постійно працювала в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії на ЧАЕС до 01 січня 1993 року протягом не менше 4-х років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку.

При цьому постійне проживання такої особи або постійна робота у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні три повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 5 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.

Період збільшення віку виходу на пенсію передбачений статтею 26 Закону № 1058-IV, згідно з якою особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону № 796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки 20 років, жінки 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки 10 років і більше, жінки 7 років 6 місяців і більше не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-ІV.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні про відмову у призначенні пенсії, згідно з наданими документами не підтверджено право ОСОБА_1 на зниження пенсійного віку, оскільки період її проживання в зоні посиленого радіологічного контролю до 01.01.1993 становить 03 роки 00 місяців 18 днів.

Надаючи оцінку вказаним висновкам пенсійного органу, суд зазначає таке.

Щодо підтвердження періоду проживання позивачки в зоні посиленого радіологічного контролю.

Право на пенсію зі зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зокрема особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років (абз. 6 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII).

Судом встановлено, що позивачка є особою, яка постійно проживає на території посиленого радіологічного контролю 4 категорії та має право на пільги і компенсації встановлені для осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 .

Таким чином, безсумнівним є той факт, що позивачка проживала в зоні посиленого радіологічного контролю (4 категорія) більше чотирьох років, у тому числі з моменту аварії по теперішній час, що додатково підтверджується:

- довідкою від 15.11.2023 № 1004, виданою Брацлавською селищною радою про те, що Брацлавський сільськогосподарський технікум, який знаходиться в смт. Брацлав, дійсно відноситься до населених пунктів категорії № 4, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, в якому позивачка навчалась з 1986 по 1988 роки, що підтверджується копією диплома серії НОМЕР_2 від 29.06.1988;

- довідкою від 15.11.2023 № 1005, виданою Брацлавською селищною радою про те, що Брацлавський колгосп "Шлях Ілліча", який знаходиться в смт. Брацлав, дійсно відноситься до населених пунктів категорії № 4, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та довідкою від 14.11.2023 № 01-10-287, в якій вказана кількість відпрацьованих вихододнів та нарахована заробітна плата в колгоспі "Шлях Ілліча" з серпня 1988 року по листопад 1988 року. Також відповідні періоди підтверджуються трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , в якій відповідно до запису № 1 вказано, що з 09.08.1988 позивачку тимчасово прийнято в колгосп "Шлях Ілліча" на посаду бухгалтера; відповідно до запису № 2 позивачці з 10.11.1988 надано відпустку по догляду за дитиною; відповідно до запису № 3 позивачку 24.01.1992 звільнено за власним бажанням;

- довідкою від 15.11.2023 № 1066, виданою Брацлавською селищною радою про те, що Брацлавська районна лікарня, яка знаходиться в смт. Брацлав, дійсно відноситься до населених пунктів категорії № 4, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та довідкою від 07.11.2023 № 01-11-1416, в якій зазначено, що позивачка прийнята на посаду санітарки-буфетниці хірургічного відділення Брацлавської районної лікарні № 2 з 24.02.1992 (наказ від 24.02.1992 № 13) та продовжувала працювати після 01.01.1993. Також відповідний період підтверджуються трудовою книжкою серії НОМЕР_3 , в якій відповідно до запису № 4 вказано, що з 24.02.1992 позивачка прийнята на посаду санітарки-буфетниці хірургічного відділення Брацлавської районної лікарні; відповідно до запису № 5 позивачку 27.04.1999 звільнено за власним бажанням.

Окрім цього, факт проживання ОСОБА_1 на території зони посиленого радіологічного контролю з 30.06.1988 по 14.08.1988 та з 26.12.1988 по 23.02.1992 установлено рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 20.03.2024 у справі № 930/488/24, яке набрало законної сили.

Відтак позивачка має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки (початкова величина), а також додатково на 1 рік за кожні три повні роки проживання на такій території, тобто загалом на 5 років.

При цьому відповідач не ставить під сумнів необхідну кількість страхового стажу позивачки, який складає понад 27 років 08 місяців 02 дні і який є достатнім для призначення відповідного виду пенсії.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про протиправність та, як наслідок, наявність підстав для скасування прийнятого Головним управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області рішення № 11 від 29.05.2024 про відмову у призначенні позивачці пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Також, беручи до уваги відсутність правових і фактичних перешкод для призначення позивачці пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", задоволенню підлягає й похідна від основної вимоги щодо зобов`язання відповідача 2 (за місцем проживання позивачки) призначити позивачці таку пенсію з дати звернення за пенсією 21.05.2024, як просить позивачка у позовній заяві.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що за змістом оскаржуваного рішенням № 11 від 29.05.2024 до страхового стажу позивачки не враховані наступні періоди її трудової діяльності:

- з 26.12.1991 по 24.01.1992, оскільки відсутня довідка про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві;

- з 27.12.2000 по 10.02.2001, оскільки запис про звільнення з роботи засвідчений нечітким відбитком печатки та відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

- з 02.04.2003 по 02.07.2003, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Своєю чергою, позивачка не оспорює відповідних дій пенсійного органу, а тому під час розгляду цієї справи суд не вдається до оцінки питання правомірності/неправомірності незарахування страхового стажу позивачки вищевказаних періодів та виходить з того, що це не впливає на вирішення по суті заявлених позовних вимог.

За змістом частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачкою, суд приходить до переконання, що адміністративний позов належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1221,20 грн стягуються на її користь за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів (порівно).

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області № 11 від 29.05.2024 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 21.05.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільській області (, майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001);

3) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 25.10.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович