Справа № 240/4525/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/4525/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Попової О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

В провадженні Житомирського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 року позов задоволено, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії у розмірі 86% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року, з урахуванням виплачених сум.

На виконання рішення від 01.05.2023 судом виготовлено виконавчі листи по справі, які 06.09.2023 було видано позивачу.

22.10.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про застосування заходів судового контролю. В обґрунтування заяви вказано, що рішення по справі №240/4525/23 набрало законної сили, однак на момент звернення до суду з заявою таке рішення відповідачем не виконано.

Вирішуючи у письмовому провадженні, подану заяву, та надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Абзацем 1 ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зі змісту статті 370 КАС України слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Частинами 1, 2 статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Так, у правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.10.2018 у справі №826/18826/14, зазначено що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі можливо лише під час прийняття рішення у справі.

Водночас, слід врахувати, що положеннями КАС України передбачено, що судовий контроль є диспозитивним правом (а не обов`язком), яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин у справі судом, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі.

Аналізуючи вище наведені положення законодавства в контексті цієї справи необхідно зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися беззаперечною підставою для будь-якої відповідальності боржника.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Так, обґрунтовуючи подану заяву позивач вказав, що рішення суду не виконувалося в добровільному порядку на підставі виконавчого листа по справі №240/4525/23, а тому такий був пред`явлений до примусового виконання (постанова про відкриття виконавчого провадження №72793562 від 18.09.2023). У зв`язку з тривалим невиконанням боржником рішення суду без поважних причин, державним виконавцем 08.05.2024 винесено постанову про накладання штрафу по ВП №72793562 у розмірі 5100 грн. та повторно зобов`язано боржника виконати вимоги виконавчого документа протягом 10 робочих днів. У зв`язку з повторним невжиттям жодних заходів на виконання рішення суду у строки, визначені законом, державним виконавцем повторно накладено на боржника штраф в розмірі 10200 грн., відповідно до постанови від 10.09.2024 по ВП №72793562.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (стаття 1 Закону № 1404-VIII).

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону № 1404-VIII врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень. Вказаний порядок встановлений ст. 63 Закону № 1404-VIII.

Частиною 1 статті 63 Закону № 1404-VIII зазначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 1404- VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець у межах здійснення виконавчого провадження, відповідно до наданих йому ст. 63 Закону № 1404-VIII повноважень, має право надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Як свідчать матеріали справи, вищевказаним правом держаний виконавець не скористався та у межах ВП №72793562 до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення не подава.

В свою чергу, доказів закінчення виконавчого провадження №72793562 суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що примусовий порядок виконання рішення ще не завершений, оскільки дії боржника щодо невиконання рішення перевіряються відповідним органом досудового розслідування, та без надання належної оцінки відповідним органом, суд не може стверджувати, що встановлені законом заходи примусового виконання рішення суду наразі є вичерпаними.

У контексті наведено, суд вважає, що під час розгляду заяви позивача (стягувача) про встановлення судового контролю не встановлено обставин, які б свідчили, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не надано всіх обґрунтованих доказів в підтвердження необхідності встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя О.Г. Попова