Справа № 705/4717/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/4717/24 Головуючий у 1-й інстанції: Гудзенко В.Л.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Єгорової Н.М., Мельничука В.П.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.08.2024 у справі за адміністративним позовом Уманського відділу ЦПМУ ДМС України до громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 про продовження строку затримання іноземця в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Уманський відділ ЦПМУ ДМС України звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- продовжити строк затримання громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Миколаївському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення примусового видворення, терміном на 6 (шість) місяців.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.08.2024 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Уманського міськрайонного суду від 22.08.2023 задоволено адміністративний позов Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надано дозвіл на його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк 6 (шість) місяців з метою забезпечення видворення за межі території України.

З метою виконання вимог вказаного рішення суду Уманським відділом УДМС в Черкаській області громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було затримано для вирішення питання про поміщення останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що підтверджується протоколом № МЧК 000036 від 22.08.2023 про адміністративне затримання.

Відповідно до рішення Уманського відділу УДМС в Черкаській області від 22.08.2023, громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) поміщено у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, за адресою: АДРЕСА_1 .

Шестимісячний строк, на який було затримано та поміщено громадянина громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.02.2024 у справі № 705/1017/24 спливає 22.08.2024, а тому позивач і звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що з метою завершення процедури подальшого примусового повернення/видворення відповідача до країни громадянської приналежності, суд вважає за необхідне продовжити строк затримання громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його подальшого видворення - строком на 6 місяців.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх фактичних обставин справи та надання їм належної правової оцінки, у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон).

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Згідно із частинами 1 та 3 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Як вже було зазначено вище, рішенням Уманського міськрайонного суду від 22.08.2023 задоволено адміністративний позов Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надано дозвіл на його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк 6 (шість) місяців з метою забезпечення видворення за межі території України.

З метою виконання вимог вказаного рішення суду Уманським відділом УДМС в Черкаській області громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) було затримано для вирішення питання про поміщення останнього до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що підтверджується протоколом № МЧК 000036 від 22.08.2023 про адміністративне затримання.

Відповідно до рішення Уманського відділу УДМС в Черкаській області від 22.08.2023, громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) поміщено у Миколаївський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, за адресою: АДРЕСА_1 .

Шестимісячний строк, на який було затримано та поміщено громадянина громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.02.2024 року у справі № 705/1017/24 сплив 22.08.2024.

Частиною 11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частини 12 та 13 статті 289 КАС України встановлюють, що про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Отже, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця чи особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та (або) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

З наведеного слідує, що інформація щодо іноземця чи особи без громадянства та документи, які необхідні для забезпечення його примусового видворення мають бути надані саме з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.08.2023 Уманським відділом УДМС в Черкаській області на адресу Департаменту консульської служби МЗС України було направлено лист № 7113-7260/7113.1-23 з проханням в сприянні ідентифікації громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) та виготовлення проїзного документа для повернення до Туніської Республіки, враховуючи відсутність консульської установи Туніської Республіки в Україні.

Відповідно до листа № 71/17-500-103707 від 31.08.2023 від МЗС України, МЗС України повідомили, що питаннями громадян Тунісу, які перебувають в Україні опікується Посольство Туніської Республіки в Республіці Польща та підтвердили готовність допомогти та передати за призначенням Посольству Туніської Республіки в Республіці Польща запит УДМСУ України в Черкаській області щодо ідентифікації громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

19.09.2023 на адресу Уманського відділу УДМС в Черкаській області з Миколаївського ПТПІ надійшов лист з листом-анкетою громадянина ОСОБА_1 для Посольства Туніської Республіки в Республіці Польща.

10.10.2023 Уманським відділом УДМС в Черкаській області через МЗС України направлено лист українською та французькою мовами до Посольства Туніської Республіки в Республіці Польща, з проханням ідентифікувати та документувати свідоцтвом на повернення (звільнивши від консульського збору) громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 , який перебував в Україні понад встановлений термін, з порушенням норм міграційного законодавства України, та з паспортним документом в якого закінчився термін дії.

Відповідно до листа №7113-188/7113.2-24 від 14.02.2024 Уманського ВУДМС в Черкаській області до Посольства України в Республіці Польща подано повторне звернення, з проханням сприяння вирішення питання ідентифікації громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

15.02.2024 представник Посольства України в Республіці Польща провів телефонну розмову з завідувачем сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Уманського відділу ЦПМУ ДМС та повідомив, що Посольство Туніської Республіки в Республіці Польща підтвердило особу громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та готове виписати свідоцтво на повернення громадянину Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .. В той же час, просить надати копію авіаційного квитка, на підставі якого і на вказану в квитку дату буде виписано проїзний документ.

Відповідно до листа №4877.5/230-24 від 16.02.2024 з Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства зазначено, що громадянин Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) відмовився придбати авіаційний квиток з Республіки Польща до Туніської Республіки у зв`язку з відсутністю коштів, а також надавати будь-які письмові пояснення відмовився.

Уманським відділом ЦПМУ ДМС до ЦПМУ ДМС направлено листи №7113/656-24 від 23.02.2024 та №7113/1138-24 від 05.04.2024 з проханням посприяти в придбані авіаційного квитка на ім`я громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Республіки Польща до Туніської Республіки для забезпечення виконання рішення Уманського відділу УДМС у Черкаській області від 22.08.2023 №5 про примусове видворення за межі території України, так як в громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 власні кошти відсутні.

19.04.2024 позивачем направлено лист громадянці ОСОБА_4 , з пропозицією придбати авіаційний квиток на ім`я громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як згідно статті 32 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вона являється приймаючою стороною. Лист громадянкою ОСОБА_4 був отриманий 23.04.2024 та проігнорований.

11.07.2024 Уманським відділом ЦПМУ направлено лист консулу посольства України в Республіці Польща з проханням посприяти в отриманні відповіді на лист №7113-913/7113.1-23 від 05.10.2023 та довести до Посольства Туніської Республіки в Республіці Польща інформацію, що термін дії документа на повернення має значно перевищувати місячний термін, так як потрібен час для відправлення даного документу на територію України, та час для придбання безпосередньо авіаційного квитка, та погодження транзитної візи з третьою країною через територію якої буде проходити процедура примусового видворення.

13.08.2024 з ЦПМУ ДМС надійшов лист №3501.6.2/14617-24, в якому зазначено, що для придбання авіаційного квитка потрібна наявність документа, що посвідчує особу та дає право на виїзд з України. Без паспортного документа чи посвідчення особи на повернення, виданим Посольством Туніської Республіки, авіаційний квиток придбати неможливо.

Вищевикладене свідчить, що позивачем вживались заходи з метою виконання рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.08.2023 року, однак станом на 14.08.2024 (на дату подання позову) інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, не надходило, а тому у іноземця відсутні підстави та документи, що дають право законно перебувати на території України, відсутні документи що посвідчують особу та дають право на виїзд з України, постійне місце проживання, приймаюча сторона та законні засоби існування для забезпечення перебування в Україні.

У відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» (від 26 червня 2014 року) проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободмає на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції» (рішення від 6 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, колегія суддів зазначає, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

Відтак, з огляду на викладені обставини, з метою завершення процедури подальшого примусового повернення/видворення відповідача до країни громадянської приналежності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку затримання громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 (СНІНІ WALID) в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його подальшого видворення строком на 6 місяців, а також задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (GarciaRuiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись, як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянина Туніської Республіки ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22.08.2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Єгорова Н.М.

Мельничук В.П.