Справа № 320/9350/22
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9350/22 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення суб?єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 92 від 29.09.2022 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» половину строку навчання в Національній академії внутрішніх справ України у період часу з 01.08.1994 року по 27.06.1998;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» стаж роботи на посадах слідчих у період часу з 29.07.1998 по 31.10.2002;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років та до стажу роботи на посадах прокурора, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» стаж роботи на посадах прокурорів у період часу з 01.11.2002 по 22.09.2022;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 з 22.09.2022 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням наявного стажу роботи за вислугу років 26 років 1 місяць 8 днів, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 19 років 10 місяців 22 дні, з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в довідках Офісу Генерального прокурора № 21-279п від 20.09.2022 «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та № 21-2793 від 20.09.2022 «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має станом на 22.09.2022 року стаж за вислугу років більше 25 років, стаж роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури України більше 15 років, а тому має право на призначення пенсії на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в діючій редакції Закону.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулися із апеляційними скаргами.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В своїх обґрунтуваннях зазначає, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років.

Апелянт зазначив, що до вислуги років не враховано період служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції ДПА України з 01.08.1994 по 31.10.2002 згідно записів трудової книжки, так як найменування посади не зазначено. Представлену копію виписки із послужного списку також неможливо врахувати. Для зарахування періоду служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції ДПА України необхідно надати оригінал виписки із послужного списку або довідку про період проходження служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції ДПА України із зазначенням посад, на яких позивач працював, для зарахування половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів необхідно надати довідку з навчального закладу про період навчання на денній формі.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зазначає, що у позивача недостатньо стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 закону України «Про прокуратуру».

Апелянт стверджує, що заявнику відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років та заявник безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії не працює в органах прокуратури.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2024, від 18.09.2024 та від 08.10.2024 відкрито апеляційні провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Від ОСОБА_1 23.08.2024 надійшов відзив на апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Тернопільській області, в якому останній зазначає, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції є беззмістовною, адже не спростовує жодного доводу суду. Зазначає, що записи у трудовій книжці ОСОБА_1 підтверджують наявний стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугою років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», який станом на 22.09.2022 року складає 26 років 1 місяць 8 днів, з них: стаж роботи на посадах прокурорів - 19 років 10 місяців 22 дні.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , бажаючи реалізувати право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру», 22.09.2022 року звернувся до Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області рішенням від 29.09.2022 №92 відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за вислугу років та заявник безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії не працює в органах прокуратури.

При цьому в рішенні визначено, що страховий стаж позивача становить 26 років 03 місяці 14 днів, а спеціальний стаж 11 років 08 місяців 05 днів.

Також, зазначено, що до вислуги років не враховано період служби в органах внутрішніх справ та податкової міліції ДПА України з 01.08.1994 по 31.10.2002 згідно записів трудової книжки, так як найменування посади не зазначено. Представлену копію виписки із послужного списку також неможливо врахувати.

Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону України «про прокуратуру» (Закон - № 1697-VII) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема з 01.10.2020 і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

З аналізу наведеної норми вбачається, що право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» виникає у прокурорів, які на день звернення мають необхідну кількість вислуги років (тобто загальний стаж), з якої у тому числі наявний необхідний визначений Законом стаж роботи на посадах прокурорів.

Згідно частини шостої статті 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи:

- на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів;

- слідчими, суддями;

- на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою;

- у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання;

- на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України;

- на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури;

- військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання;

- відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до частини восьмої статті 86 Закону № 1697-VII право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

В даному випадку, при зверненні позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою (22.09.2022) про призначення пенсії за вислугу років, йому необхідно мати загального стажу - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

В рішенні від 29.09.2022 №92 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зазначає, що страховий стаж позивача становить 26 років 03 місяці 14 днів, спеціальний стаж, який дає право за вислугу років становить 11 років 08 місяців 05 днів.

З наведеного вбачається, що фактичною підставою відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» слугувала обставина відсутності необхідного стажу роботи за вислугу років.

Позивач не погоджуючись з вказаними твердженнями відповідача зазначає про наявність станом на 22.09.2022 року наявного стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років - 26 років 01 місяць 08 днів, з них: стаж роботи на посадах прокурорів 19 років 10 місяців 22 днів, а саме: з 01.08.1994 року - 31.10.2022 року - проходив службу в органах внутрішніх справ та податкової міліції ДПА України безперервно, в тому числі: з 01.08.1994 - 27.06.1998 - навчання у Національній академії внутрішніх справ України; з 29.07.1998 - 31.10.2002 - безперервна служба слідчим в органах податкової міліції.

Щодо неврахованого відповідачем до вислуги років періоду з 01.08.1994 по 27.06.1998, яким охоплювалося навчання позивача у Національній академії внутрішніх справ України на посаді курсанта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогою абзацу 7 частини 6 статті 86 Закон України «Про прокуратуру» передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.

Відповідно до додатку до диплома спеціаліста № НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 1994 по 1998 здобував вищу освіту в Національній академії внутрішніх справ України. Згідно довідки МВС України Національної академії внутрішніх справ від 07.10.2022 року №46/02/2829 ОСОБА_1 1994 року зарахований на денну форму навчання (наказ від 04.08.1994 №213) та 1998 року закінчив Національну академію внутрішніх справ України (наказ від 27.06.1998 №350) здобувши кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство».

Отже, оскільки позивач навчався у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, то період навчання підлягає зарахуванню до його страхового стажу, а половина від цього періоду - до стажу за вислугу років, відповідно до абзацу 7 частини 6 статті 86 Закон України «Про прокуратуру».

Щодо неврахованого відповідачем до вислуги років періоду з 29.07.1998 по 31.10.2002, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно зі статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Так, із записів, які містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 вбачається, що позивач із 01.08.1994 - 31.10.2002 проходив службу в органах внутрішніх справ та податкової міліції ДПА України безперервно 08 (вісім) років 03 (три) місця 00 (нуль) днів.

У трудовій книжці йдеться посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписами повноважних осіб та печатками, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії, разом із копією трудової книжки надав виписку із послужного списку.

Встановленими обставинами спростовуються доводи апелянтів про відсутність підстав для врахування позивачу до вислуги років періоду з 01.08.1994 по 31.10.2002.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідач відповідно до положень пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, як орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач у разі наявності у нього обґрунтованих сумнівів щодо належності та допустимості уточнюючих довідок про періоди роботи позивача слідчим, які необхідно включити до вислуги років, зобов`язаний був звернутися до цих органів за дооформленням таких довідок.

Крмі того, записами, які містяться у трудовій книжці підтверджуються відомості про те, що ОСОБА_1 із 01.11.2002 по 22.09.2022 - проходив безперервну службу на посадах прокурорів в органах прокуратури України.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи Головного управління ПФУ у Київській області щодо того, що позивач безпосередньо перед зверненням за призначенням пенсії не працює в органах прокуратури, про що також зазначено і в рішенні про відмову у призначенні пенсії від 29.09.2022 №92.

Так, із матеріалів справи вбачається, що на момент подачі позивачем заяви від 22.09.2022 року позивач працював в органах прокуратури, що підтверджується записами із трудової книжки, а також довідкою Офісу Генерального прокурора від 12.10.2022 №07/1/1-364-22, із тексту якої вбачається, що ОСОБА_1 з 16.06.2014 року працює на посаді старшого прокурора Дніпровської екологічної прокуратури з питань здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях слідчих слідчого, на якій поновлений з 23.10.2014 року (наказ №101к від 01.09.2022). Також зазначені відомості підтверджуються копією наказу Офісу Генерального прокурора від 01.09.2022 року №101к.

Отже, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Колегія суддів наголошує, що апеляційні скарги відповідачів повністю дублюють відзиви на позовну заяву, тобто в них не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі №320/9350/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О. Грибан

Л.О. Костюк