Справа № 120/4920/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 жовтня 2024 р. Справа № 120/4920/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

16.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати дії та бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 від 16.02.2024 року та не надання вичерпних, відповідно до вимог п.117 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, відповідей на усі поставлені в ньому заявником питання, протиправними;

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не припинення порушень вчинених командуванням військової частини 30.03.2022 року і які тривають досі, конституційних прав ОСОБА_1 обороняти Україну, її суверенітет і територіальну цілісність у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України під час збройної агресії росії проти України шляхом відновлення солдата ОСОБА_1 у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, - військовій частині НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо порушення конституційного права ОСОБА_1 знати свої права та обов`язки шляхом не доведення до відома останнього наказів командира військової частини НОМЕР_1 , виданих на виконання постанови 7ААС від 29.08.2023 року у справі №120/3453/22;

- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо не прийняття 17 лютого 2023 року у ОСОБА_1 трьох рапортів (звернень) від 16 лютого 2023 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 надати відповіді на три рапорти (звернення) ОСОБА_1 від 16 лютого 2023 року у формі та за змістом, що відповідають вимогам п. 117 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійсненні ним своїх конституційних прав обороняти Україну, її суверенітет і територіальну цілісність у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України під час збройної агресії росії проти України шляхом вчинення дій направлених на відновлення солдата ОСОБА_1 у списках особового складу добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, - військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 19.04.2024 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог щодо:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не припинення порушень вчинених командуванням військової частини 30.03.2022 року і які тривають досі, конституційних прав ОСОБА_1 обороняти Україну, її суверенітет і територіальну цілісність у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України під час збройної агресії росії проти України шляхом відновлення солдата ОСОБА_1 у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, - військовій частині НОМЕР_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо порушення конституційного права ОСОБА_1 знати свої права та обов`язки шляхом не доведення до відома останнього наказів командира військової частини НОМЕР_1 , виданих на виконання постанови 7ААС від 29.08.2023 року у справі №120/3453/22;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійсненні ним своїх конституційних прав обороняти Україну, її суверенітет і територіальну цілісність у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України під час збройної агресії росії проти України шляхом вчинення дій направлених на відновлення солдата ОСОБА_1 у списках особового складу добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, - військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 19.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 30.04.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Командира Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

01.05.2024 року на адресу суду через підсистему "Електронний суд" надійшла заява позивача на усунення недоліків позовної заяви та нова редакція адміністративного позову, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бехдіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 від 16.02.2024 року, в частині щодо його прибуття для подальшого проходження служби у добровольчому формуванні Сил територіальної оборони Збройних Сил України з метою оборони України, її суверенітету і територіальної цілісності;

- визнати протиправними дії та бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_1 щодо не належного розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 від 16.02.2024 року в часині щодо доведення до його відома наказів командира Військової частини НОМЕР_1 про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2023 року у справі №120/3453/22 та надання нележної відповіді з цього питання;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 вчинити дії для забезпечення належних умов для здійснення солдатом ОСОБА_1 його конституційних прав обороняти Україну, її суверенітет і територіальну цілісність у складі добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 під час збройної агресії росії проти України.

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 , у встановленому законодавством порядку, довести до відому солдата ОСОБА_1 накази командира військової частини НОМЕР_1 про виконання постанови 7ААС від 29.08.2023 року у справі № 120/3453/22 та надати йому витяги з цих наказів.

- визнати протиправними бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 від 16.02.2024 року про надання направлення до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону для проходження лікування.

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 надати солдату ОСОБА_1 направлення до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону для проходження лікування.

- визнати протиправними бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту солдата ОСОБА_1 від 16.02.2024 року про надання направлення до військово-лікарської комісії Центрального регіону для встановлення причинно-наслідкових зав`язків виникнення у солдата ОСОБА_1 під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 у період часу з 24.02. по 30.03.2022 року онкологічного захворювання правої нирки.

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 надати солдату ОСОБА_1 направлення до військово-лікарської комісії Центрального регіону для встановлення причинно-наслідкових зав`язків виникнення у солдата ОСОБА_1 під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 у період часу з 24.02. по 30.03.2022 року онкологічного захворювання правої нирки.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2024 року ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 30.04.2024 року скасовано, справу направлено до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

26.06.2024 року матеріали адміністративної справи №120/4920/24 надійшли до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 28.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.07.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначає, що відповідно до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України №124 від 07.04.2017 року, відповідно до пункту 14.7 документи у штабі угрупування реєструються з дотриманням вимог цієї Інструкції.

Вказав, що рапорти відносяться саме до оперативних документів, тому подані позивачем рапорти від 16.02.2024 року не внесені до Журналу реєстрації документів, створених військовою частиною та не містять жодних відміток про реєстрацію, оскільки наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №58 від 30.03.2022 року ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (досягнення граничного віку перебування на військовій службі), а тому, на думку відповідача ОСОБА_1 не є військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, відповідач вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 №1 (по особовому складу) встановлено, ОСОБА_1 з 24.02.2022 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 2-го відділення 1-го взводу роти контрдиверсійної боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України. На підставі вказаного наказу прийнято наказ від 24.02.2022 № 33 (по стройовій частині).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2022 року №58 (№59) (по стройовій частині) позивача звільнено з військової служби відповідно до підпункту «а» пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (досягнення граничного віку перебування на військовій службі). З 30.03.2022 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та з 31.03.2022 року знято з котлового забезпечення.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2023 року у справі №120/3553/22 визнано незаконним та скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2022 року №59 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади стрільця 2-го відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

На виконання вищевказаної постанови, командиром Військової частини НОМЕР_1 винесено наказ №644 від 08.11.2023 року, яким скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №59 від 30.03.2022 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади стрільця 2-го відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

16.02.2024 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортами у яких просив:

- довести до його відома накази командира Військової частини НОМЕР_1 , які видані на виконання Постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2023 року у справі №120/3453/22 та які його стосуються;

- надати направлення до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону для проходження лікування перелому правої нижньої кінцівки, що стався у результаті нещасного випадку 21.10.2023 року;

- надати направлення до Військово-лікарської комісії Центрального регіону для встановлення причино-наслідкових звязків виникнення у нього під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 у період часу з 24.02.2022 по 30.02.2022 онкологічного захворювання правої нирки.

08.03.2024 року Військова частина НОМЕР_1 листом №1579/5/1948 повідомила, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2022 року №58 (по стройовій частині) позивач звільнений з військової служби відповідно до підпункту "а" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (досгянення граничного віку перебування на військовій службі).З 30.03.2022 року позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (грошового та речового) та з 31.03.2022 знятий з котлового забезпечення, і не являється військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 , а тому наказ командира Військової частини НОМЕР_1 на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду до позивача не можливо довести.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за результатами розгляду рапортів, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" №2232-XII (далі-Закон №2232-XII) здійснюється правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Положеннями частини 1 статті 2 Закону №2232-XII встановлено, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Згідно преамбули Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV (далі Статут), цей статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Відповідно до статті 14, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Вищенаведена норма регулює питання звернення саме військовослужбовця до свого безпосереднього начальника із службових питань.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 року №124 (наказ №40), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

За своєю суттю рапорт також є письмовим зверненням військовослужбовця до вищого за посадою чи званням військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права. Таке звернення також підлягає розгляду з прийняттям рішення по суті порушеного питання (зокрема, шляхом видачі наказу) або інформування заявника (військовослужбовця) про причини відмови у задоволенні такого звернення.

Отже, подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті.

Однак, у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Враховуючи вищевикладене, ключовим у даній справі є встановлення статусу позивача, як військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 , оскільки саме такий статус наділяє позивача правом звертатись із відповідним рапортом, який в свою чергу, зобов`язує відповідача його розглянути та, у разі задоволення, вчинити дії.

Так, судом встановлено, що Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 №1 (по особовому складу) встановлено, ОСОБА_1 з 24.02.2022 року зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 2-го відділення 1-го взводу роти контрдиверсійної боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України. На підставі вказаного наказу прийнято наказ від 24.02.2022 № 33 (по стройовій частині).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2022 року №58 (№59) (по стройовій частині) позивача звільнено з військової служби відповідно до підпункту «а» пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (досягнення граничного віку перебування на військовій службі). З 30.03.2022 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та з 31.03.2022 року знято з котлового забезпечення.

Вказані накази від 24.02.2022 № 1, від 24.02.2022 № 33 та від 30.03.2022 № 58, зареєстровані у відповідних книгах обліку наказів.

Вважаючи дії відповідача та наказ №59 від 30.03.2022 року протиправними, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі 120/3453/22 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2022 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

10.04.2023 року позивача звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року скасувати, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до командира військової частини полковника ОСОБА_2 про визнання дій протиправними, скасування наказу та поновлення на посаді задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо не недотримання процедур і правил звільнення позивача з військової служби, виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення з 30.03.2022.

Визнано незаконним та скасовано наказ відповідача від 30.03.2022 № 59 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади стрільця 2-го відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контрдиверсійної боротьби роти контрдиверсійної боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил територіальної оборони Збройних Сил України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року винесено наказ №7048 №86 від 30.01.2024 року "Про внесення змін до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08 листопада 2023 року №644 "Про виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.08.2023 року по справі №120/3453/22".

Відповідно до п. 1 вказаного Наказу, внесено зміни до п.1 Наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 08 листопада 2023 року №644 та викладено його в наступній редакції:

"Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 30.03.2022 року №59 (по стройовій частині) в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби , стрільця 2-го відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контдиверсійної роти контрдивесійноі боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сил територіальної оборони Збройних сил України."

Таким чином, перевіривши вищезазначений звіт, дослідивши відповідні докази, встановивши певні обставини, надавши їм юридичну оцінку та проаналізувавши норми законодавства, колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у ухвалі від 05 березня 2024 року у справі №120/3453/22 дійшла висновку про те, що Командиром Військової частини НОМЕР_1 виконано постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2023 року у справі 120/3453/22, роз`яснено позивачу, що абзац 7 резолютивної частини постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року, слід розуміти так, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби, стрільця 2-го відділення контрдиверсійної боротьби 1 взводу контрдиверсійної роти контрдиверсійної боротьби НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил Територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.05.2024 року касаційну скаргу військової частини задоволено частково. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі №120/3453/22 скасовано, а справу в частині вирішення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами направлено на новий розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду 30.07.2024 року у справі №120/3453/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2023 року - без змін.

Поряд з цим, слід вказати, що Верховний Суд у постановах від 12.08.2021 у справі №2а-8044/09/1370, від 31.10.2023 у справі №460/10065/21 зазначив, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, отже, якщо суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції і визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу, а працівник вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення.

Суд звертає увагу, що постановою Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.05.2024 року припинено чинність та дію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2023 року у справі №120/3453/22, якою скасовано наказ про звільнення позивача з військової служби.

Отже, постанова суду касаційної інстанції у спорі який виник, є правоприпиняючим юридичним фактом, із настанням якого правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі судового рішення, яке скасовано апеляційним судом, припинилися.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що на час подання позивачем рапортів, останній вважався таким, що не виконує обов`язків військової служби та не є таким, що проходить військову службу в Збройних Силах України, не є військовослужбовцем у складі Військової частини НОМЕР_1 , внаслідок чого в командира Військової частини НОМЕР_1 відсутній обов`язок розглядати рапорти позивача від 16.02.2024 року та вчиняти за наслідком їх розгляду відповідні дії.

З огляду на відсутність обв`язку командира військової частини розгляд рапортів осіб, які не виконують (не несуть) обов`язків військової служби, суд дійшов висновку про відсутність протиправності дій чи бездіяльності відповідача.

Суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються індивідуально-виражені права позивача.

Водночас право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені рішенням, дією або бездіяльністю відповідача у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

При розгляді даної справи суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність судових витрат, питання про їх розподіл, судом не вирішується.

Керуючись статтями 72, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач: Командир Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 );

Відповідач: Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович