Справа № 160/28233/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 жовтня 2024 р.Справа № 160/28233/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши питання щодо можливості відкриття провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

22.10.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:

- визнати участь помічника начальника відділу з правової роботи (ПНВ з ПР) ІНФОРМАЦІЯ_1 у адміністративних справах №№200/4372/23, №200/6666/23, №200/7335/23, 200/447/24, №200/4089/23, №200/4329/23 протиправною;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 усунути порушення антикорупційного законодавства України шляхом врегулювання конфлікту інтересів у адміністративних справах №200/4372/23, №200/6666/23, №200/7335/23, 200/447/24, №200/4089/23, №200/4329/23.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі- КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також, пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками управлінських відносин і стосується саме цих відносин.

Як свідчить зміст позовних вимог, позивач не погоджується з правомірністю представництва ІНФОРМАЦІЯ_1 , як відповідача у адміністративних справах №200/4372/23, №200/6666/23, №200/7335/23, №200/447/24, №200/4089/23 помічником начальника відділу з правової роботи (ПНВ з ПР).

Відповідно до частини 3 статті 55 КАС України юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

На підставі частини 1 статті 202 КАС України головуючий у судовому засіданні встановлює особи тих, хто прибув у судове засідання, а також перевіряє повноваження посадових і службових осіб, їхніх представників.

Отже, участь представника юридичної особи в адміністративному процесі регулюється процесуальним законодавством; повноваження представника на вчинення певних дій у межах розгляду справи перевіряються судом під час розгляду тієї справи, в якій представник приймає участь.

Таким чином, визнання правомірною чи протиправною участь представника суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах належить до процесуальних, а не управлінських дій, внаслідок чого питання правомірності представництва інтересів відповідача в одній справі не може бути предметом оскарження в іншій справі.

За наведених обставин, враховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що даний спір з вимогою про визнання протиправною участі особи як представника сторони у адміністративних справах №№200/4372/23, №200/6666/23, №200/7335/23, 200/447/24, №200/4089/23, №200/4329/23 та похідною вимогою про зобов`язання вчинити певні дії у адміністративних справах №200/4372/23, №200/6666/23, №200/7335/23, 200/447/24, №200/4089/23, №200/4329/23 не підлягає розгляду в самостійному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, який неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. (див. mutatis mutandis рішення від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка та Шереметьов проти України, заяви № 17160/06 та № 35548/06, пункт 33).

Отже, у цій справі поняття спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства щодо заявлених позивачем вимог слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а можуть бути врегульовані лише в процесуальному порядку шляхом апеляційного чи касаційного оскарження відповідно до норм КАС України, відтак зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції як окремий позов.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 170, статтями 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі №160/28233/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали та позовної заяви з додатками надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 5 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар