Справа № 756/13028/24
Суддя: Ткач М. М.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/178/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 жовтня 2024 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва через систему «Електронний суд» звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Банцер О.В. із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову № 732 від 08.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Крім того, представник позивача подав заяву про поновлення пропущеного процесуального строку звернення до суду з даним позовом. В обґрунтування вимог заяви зазначається, зокрема, що позивач не був повідомлений про дату та час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та винесення постанови, між іншим у постанові вказана неправильна адреса його місцепроживання (реєстрації), а отже не зміг бути присутнім під час винесення вказаної постанови та отримати копію такої постанови. 16.09.2024 позивачу надійшло смс-повідомлення від банку про те, що його рахунок заблокований, в той час коли він перебував в Чернівецькій області та проходив реабілітацію після операції. Повернувшись у місто Київ, позивач дізнався про відкриття відносно нього виконавчого провадження та 25.09.2024, звернувшись до державного виконавця, отримав копію постанови № 732 від 08.08.2024 по справі про адміністративне правопорушення. Після операції 29.08.2024 мав погане самопочуття, мав сильні болі та фактично до початку жовтня не міг нормально пересуватися. 15.10.2024 позивачем був укладений договір про надання правової допомоги, після чого одразу був підготовлений та поданий позов до суду. Позивач вважає, що пропустив строки для подання позовної заяви з поважних причин.

Дослідивши матеріали позову та додані до нього документи, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Разом з цим, право на звернення до суду не є беззаперечним і повинно відбуватись за правилами визначеними процесуальним законом.

Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до частини другої статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі статтею 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Для суду є очевидним, що причини, які перешкодили особі реалізувати право на звернення до суду у визначений процесуальним законом строк, повинні не залежати від волі заявника, мати об`єктивний характер та бути оціненими судом у наступному, зважаючи на обґрунтованість їх поважності.

Встановлені обставини даної справи свідчать про те, що позивач звернувся до суду з пропуском 10-ти денного строку звернення до суду.

Наведені позивачем доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення із позовом суд не визнає поважними, оскільки як вбачається з позовної заяви, позивач отримав оскаржувану постанову №732 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у державного виконавця 25 вересня 2024 року, яка містить порядок та строк її оскарження. Відтак, позивач був обізнаний про складання відносно нього постанови та відповідно мав можливість виявити належну зацікавленість до своїх прав та вчинити активні дії, з огляду на встановлення законодавцем для такої категорії спорів скорочених строків звернення до суду. При цьому, до суду представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся лише 15.10.2024.

Отже, позивачем не надано допустимих доказів, які б підтверджували, що ним пропущено строк на оскарження постанови з підстав, що пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, які не залежали від його волі та унеможливили звернення з позовом до суду про скасування оскаржуваної постанови у встановлений процесуальним законом строк.

Щодо доводів позивача про причину пропущення строку звернення до суду з цим позовом, у зв`язку із поганим самопочуттям після операції 29 серпня 2024 року, слід зазначити, що позивачем в поданій до суду заяві не зазначено обставин, та не надано у їх підтвердження докази, які об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право у межах визначеного процесуального строку; поведінки позивача щодо вжиття ним розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інших обставин, які б безпосередньо свідчили про неможливість позивачем реалізувати своє право на звернення до суду з даним позовом, в тому числі за допомогою засобів електронного зв`язку. Саме лише посилання позивача на погане самопочуття після операції, без зазначення конкретних обставин та надання у їх підтвердження доказів, які об`єктивно завадили позивачу вчасно звернутися до суду, не є підставою для поновлення пропущеного строку.

З огляду на те, що позивач не надав доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви про поновлення строку і відсутність підстав для її задоволення.

Частиною 1, 2 ст. 123 КАС України передбачено у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Так, статтею 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно надати скористатися правом подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку та доказів на підтвердження існування таких підстав.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суд при вирішенні вказаного питання (у частині сплати судового збору) враховує правовий висновок викладений у своїй постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 з якої вбачається, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст. ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. ст. 2-5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (605,60 грн).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Ураховуючи вищезазначене, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 484,48 грн з застосуванням коефіцієнту пониження 0,8 (605,60 * 0,8 = 484,48 грн) та надати докази сплати судового збору до суду (оригінал квитанції) або зазначити підстави для звільнення позивача від сплати судового збору, надати докази на підтвердження вказаних підстав.

З доданої до матеріалів позовної заяви копії квитанцій вбачається, що позивачем сплачено відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 61 від 15.10.2024 кошти в сумі 605,60 грн., одержувач платежу ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, рахунок отримувача UA0026001.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Однак за результатами проведеної судом перевірки сплати та зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено відсутність підтвердження зарахування на рахунок Оболонського районного суду міста Києва судового збору по даній справі за квитанцією № 61 від 15.10.2024 коштів у сумі 605,60 грн.

Виходячи з вищевикладеного, позивачу необхідно надати суду підтвердження сплати та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору по даній справі на рахунок отримувача ГУК у м.Києві/Оболон.р-н/22030101, рахунок отримувача UA 0026006 на загальну суму 484,48 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд вважає за необхідне надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала у частині відмови у поновленні пропущеного строку може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.М. Ткач