Справа № 420/21455/24
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області №0-1505 від 28.03.2023 року, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 579 959, 25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власницею будівель та споруд бази відпочинку «Адмираль» загальною площею 5948,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та що податковим повідомленням-рішенням (форма Ф) №0-1505 від 28.03.2023 року відповідачем нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у розмірі 579959,25 грн.

Позивач вказує, що податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте необґрунтовано, всупереч приписам Податкового кодексу України, та що відповіді на адвокатський запит представника позивача з повним розрахунком сум податкового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню №0-1505 від 28.03.2023 року із зазначенням ставки та не надано інформацію щодо документів, які слугували для прийняття податкового повідомлення - рішення, що є порушенням п.п.266.7.2 п.266.7 ст. 267 Податкового кодексу України. З наданих до адвокатського запиту рекомендованих повідомлень не вбачається, що податкове повідомлення-рішення №0-1505 від 28.03.2023 року було надіслано у відповідності до п.п.266.7.2 п.266.7 ст. 267 Податкового кодексу України до 1 липня, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відтак, зазначає позивач, податковим органом всупереч вимогам п.п.266.7.2 п.266.7 ст. 267 Податкового кодексу України не зазначено ставки за якими визначалося податкове зобов`язання та не зазначено чи було враховані пільги зі сплати податку на нерухоме майно з посиланням на рішення органів місцевого самоврядування; надіслано поза встановлені строки, а відтак податкове повідомлення-рішення №0-1505 від 28.03.2023 року прийняте з порушенням норм Податкового законодавства та підлягає скасуванню.

Також позивач вказує, що відповідно до розпорядження Кароліно-Бугазської сільської ради №61 від 16.06.2022 року заборонено перебування будь-яких осіб на пляжних зонах та у межах прибережної берегозахисної смуги Чорного моря, а відтак ОСОБА_1 не використовує у господарській діяльності будівлі та споруди бази відпочинку «Адмираль».

До суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позов, у якому представником відповідача зазначено, що він не погоджується з позовними вимогами та зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 28.03.2023 № 0-1505 у розмірі 579959,25 грн. ОСОБА_1 надіслано через Укрпошту рекомендованим листом. Відповідно до штампу «УКРПОШТА» на конверті 12.07.2023 відправлення № 316 повернуто відправнику «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник відповідача у відзиві вказує, що податкове повідомлення рішення № 0-1505 від 28.03.2023 року сформовано відповідно до вимог чинного законодавства України, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

15.07.2024 року ухвалою суду визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.06.2018 року №128197592, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нежитлової нерухомості - будівлі та споруди бази відпочинку Адмираль загальною площею 5948,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

28.03.2023 року Головним управлінням ДПС в Одеській області щодо ОСОБА_1 було прийняте податкове повідомлення рішення форми «Ф» за податковий період 2022 рік, №0-1505, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єкта нерухомості в сумі 579959,25 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення направлялось за адресою позивача АДРЕСА_2 , проте повернулось відпарвнику неврученим з відміткою відділення поштового зв`язку від 12.07.2023 року адресат відсутній за вказаною адресою.

Позивач не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно ст.265 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.

Відповідно до пп. 266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (пп.266.3.1 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України).

Згідно з пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України визначений перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Рішенням чотирнадцятої сесії VIII скликання Кароліно-Бугазської сільської ради №259-VIII від 15.07.2021 року встановлено місцеві податки і збори на території Кароліно-Бугазької сільської ради на 2022 рік яким, зокрема, встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для фізичних осіб власників будівель готельних ставка податку встановлюється у розмірі 1,5 відсотка.

Так, щодо доводів позивача, що відповідачем не надано розрахунку сум податкового зобов`язання суд зазначає, що не погоджується з такими доводами, оскільки як вбачається з копії оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у ньому наявний розрахунок суми - таблиця із зазначенням адреси місцезнаходження об`єкту нежитлової нерухомості, тип об`єкта, загальна площа об`єкта, розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Зважаючи на те, що рішення чотирнадцятої сесії VIII скликання Кароліно-Бугазської сільської ради №259-VIII від 15.07.2021 року є загальнодоступним та у відкритому доступі на сайті Кароліно-Бугазької територіальної громади https://karolino-bugazka-gromada.gov.ua/, суд вважає такі доводи позивача необгрунтованими.

Щодо доводів позивача про те, що їй не було направлено оскаржуване податкове повідомлення-рішення суд зазначає, що відповідачем до суду надано відповідні докази, а саме фотокопію поштового повернення, яким оскаржуване рішення направлялось позивачу до 1 липня 2023 року.

За приписами п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Що ж до посилань позивача на те, що відповідно до розпорядження Кароліно-Бугазької сільської ради №61 від 16.06.2022 року заборонено перебування будь-яких осіб на пляжних зонах та у межах прибережної берегозахисної смуги Чорного моря, а відтак ОСОБА_1 не використовує у господарській діяльності будівлі та споруди бази відпочинку «Адмираль» суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 69.22 пункту 10 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, на період дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, положення статті 266 цього Кодексу застосовуються з урахуванням таких особливостей:

підставою для обчислення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що були пошкоджені або знищені, є відомості, визначені статтею 266 цього Кодексу, дані Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - Реєстр майна), та дані Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначеного у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Держатель Реєстру майна щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, станом на перше число відповідного кварталу.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується:

1) за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України:

за 2021 та 2022 роки - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних осіб;

за період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності юридичних осіб, та за об`єкти нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб.

Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.

Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку;

2) за знищені внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості:

за 2021 рік та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, дані про знищення яких внесені до Реєстру майна;

за 2022 рік та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, дані про знищення яких внесені до Реєстру майна;

3) за пошкоджені об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості (як такі, що потребують капітального ремонту, реконструкції чи реставрації внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України):

за 2021 рік та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, які були пошкоджені у 2022 році внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та дані про пошкодження яких внесені до Реєстру майна. Нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по таких об`єктах нерухомого майна відновлюється починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому за даними Реєстру майна об`єкти житлової нерухомості капітально відремонтовані, реконструйовані, реставровані та визнані придатними для проживання;

за період з 1 березня 2022 року та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, які були пошкоджені у 2022 році внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та дані про пошкодження яких внесені до Реєстру майна. Нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відновлюється починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому за даними Реєстру майна об`єкти житлової нерухомості капітально відремонтовані, реконструйовані, реставровані та визнані придатними для проживання;

за період з 1 березня 2022 року та наступні податкові (звітні) періоди - за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, які були пошкоджені у 2022 році внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та дані про пошкодження яких внесені до Реєстру майна. Нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, по таких об`єктах нерухомого майна відновлюється починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому за даними Реєстру майна об`єкти нежитлової нерухомості капітально відремонтовані, реконструйовані, реставровані та визнані придатними для використання за цільовим призначенням.

Отже, з викладеного пункту та з норм пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України вбачається, що об`єкт нежитлової нерухомості, належний позивачу, щодо якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відноситься до тих, щодо яких передбачено звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Також органом місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна позивача також не прийнято рішення щодо пільги по оподаткуванню такого майна.

Суд зазначає, що податковим законодавством не передбачено взаємозв`язку між нерухомим майном, яке є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та здійсненням платником такого податку - власником зазначеного об`єкту нерухомості господарської діяльності та отримання прибутку від такої діяльності. Тобто, отримання чи неотримання позивачем прибутку від належної їй бази відпочинку не є підставою для нарахування чи ненарахування податку на нерухоме майно.

Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 у період з 24.09.2021 року по 07.05.2023 року (тобто за весь звітний 2022 рік) підприємницької діяльності в якості фізичної особи-підприємця не здійснювала, а відтак апріорі від господарської діяльності доходу (навіть за відсутності розпорядження Кароліно-Бугазької сільської ради №61 від 16.06.2022 року) отримувати не могла.

Відтак, на підставі викладеного суд доходить висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження протиправності та необгрунтованості оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя П.П. Марин

.