Справа № 580/7812/24
Суддя: Маринчак Нінель Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7812/24 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Маринчак Н.Є.

суддів: Черпака Ю.К., Штульман І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, апелянт) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 11.03.2022 до 12.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державний бюджет України на 2022-2023 роки;

- зобов`язання відповідача здійснити йому перерахунок грошового забезпечення з 11.03.2022 до 12.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державний бюджет України на 2022-2023 роки станом на 1 січня кожного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що проходив військову службу у відповідача та був виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення наказом відповідача від 17.07.2024.

Грошове забезпечення за вказаний період служби відповідач виплатив виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018.

Позивач вважає, що такі дії відповідача суперечать нормам чинного законодавства, оскільки виникли підстави для встановлення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії залишено без руху з підстав пропуску позивачем строку на звернення до суду.

15.08.2024 на адресу Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява вх.№ 38997/24 позивача, в якій зазначив, що проходив військову службу у відповідача до 17.07.2024 та зі вказаної дати виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; 07.08.2024 звернувся до суду зі вказаним позовом.

Позивач стверджує, що звернувся в межах місячного строку з дня вручення копії наказу про звільнення та посилається на частини 1, 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19.07.2022, згідно з якою передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки; у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 відмовлено повністю у задоволенні заяви від 15.08.2024 №38997/24 ОСОБА_1 про усунення недоліків; повернуто його позовну заяву до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії; роз`яснено ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Суд першої інстанції мотивував позицію тим, що предмет спору стосується грошового забезпечення позивача, яке виплачувалося йому щомісячно, за період з 11.03.2022 до 12.05.2023, а також грошові допомоги, виплачені у 2022 році та 2023 роках.

Наказ про звільнення їх не визначав, регулюючи такі види грошового забезпечення за інші періоди, тому протягом 3 місяців з дати кожного його отримання позивач мав право звернутися з позовом щодо вірного його розрахунку.

Доводи у заяві позивача про те, що він звернувся до суду в межах місячного строку з дня вручення йому копії наказу про звільнення необґрунтовані та не враховані судом.

Зважаючи на проміжок часу, якого стосується предмет спору, тримісячний строк звернення до суду пропущено; оскільки поважних причин позивач не вказує та матеріали позову не містять доказів наявності таких обставин, підстави для задоволення заяви відсутні.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 року у справі № 580/7812/24; справу направити до Черкаського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Апелянт наполягає на тому, що йому достеменно не було відомо розмір нарахованого грошового забезпечення та інших належних виплат при звільненні; він не мав підстав для сумнівів у добросовісності відповідача при здійсненні даного розрахунку; в результаті звернення до Військової частини НОМЕР_1 позивач отримав довідку № 720, що включає розрахунок нарахованого грошового забезпечення за період з 11.03.2022 по 12.05.2023 в розрізі основних та додаткових видів грошового забезпечення, тому він вважає, що саме з моменту отримання даної відповіді та довідки дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не в день звільнення.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу до суду не подано.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 до 17.07.2024 та зі вказаної дати виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

В результаті звернення від 19.07.2024 до Військової частини НОМЕР_1 позивач отримав довідку № 720, що включає розрахунок нарахованого грошового забезпечення за період з 11.03.2022 по 12.05.2023 в розрізі основних та додаткових видів грошового забезпечення.

07.08.2024 позивач звернувся до суду зі вказаним позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що зважаючи на проміжок часу, якого стосується предмет спору, тримісячний строк звернення до суду позивачем пропущено, відтак позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України «Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів» у редакції до 19.07.2022 передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Разом з тим, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022 №2352-IX внесено зміни до статті 233 Кодексу законів про працю України та викладено її в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті».

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 №2352-IX набув чинності 19.07.2022.

Отже, редакція статті 233 Кодексу законів про працю України, яка раніше не обмежувала строком звернення до суду з питань оплати праці, втратила чинність з 19.07.2022 року.

Водночас, колегія суддів наголошує, що відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, строки, визначені статтею 233 Кодексу законів про працю України, підлягають застосуванню з 01.07.2023.

Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22 та від 19.01.2023 у справі №460/17052/21.

Разом з цим, колегія суддів враховує постанову Верховного Суду від 27.04.2023 у справі №420/14777/22, в якій суд касаційної інстанції висновував про таке: «…на момент звільнення позивача з військової служби, 14.07.2021, частина другої статті 233 Кодексу законів про працю України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.».

Правову позицію з приводу того, яка саме редакція статті 233 Кодексу законів про працю України підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, викладено зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.11.2023 у справі №160/759/23, від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, від 27.04.2023 у справі №420/14777/22, від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 27.04.2023 у справі №300/4201/22, від 28.09.2023 у справі №140/2168/23, від 18.10.2023 у справі №380/14605/22.

З огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.01.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Таким чином, оскільки позовні вимоги позивача щодо обчислення та виплати йому грошового забезпечення з 11.03.2022 до 12.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік охоплені періодом до 01.07.2023, тобто під час дії частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком, тому колегія суддів дійшла висновку, що позивачем при поданні даного позову не пропущено строк звернення до суду.

За таких обставин, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно зі статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статями 308,311,315,316,321,322,325,328,329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 20.08.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії № 580/7812/24 - направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач Маринчак Н.Є.

Судді: Черпак Ю.К.

Штульман І.В.