Справа № 140/733/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/733/24 пров. № А/857/10983/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року (суддя Плахтій Н.Б., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №140/733/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У січні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ у Волинській області (далі відповідач-1), в якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідача-1 щодо переведення позивача на пенсію по віку із застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки; 2) зобов`язати відповідача-1 здійснити нарахування та виплату пенсії за віком позивачу із застосуванням середньої заробітної плати відповідно до частини 2 статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2021-2023 роки), з дня подачі заяви (02.01.2024); 3) стягнути з відповідача-1 на користь позивача сплачений судовий збір.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 залучено до участі у справі як співвідповідача ГУ ПФУ в Донецькій області (далі відповідач-2).

Відповідачі позовних вимог не визнали, до суду першої інстанції кожен подав відзив на позовну заяву, у якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.01.2024 №20 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 02.01.2024 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - відмовлено. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 судові витрати у сумі 1211,20 грн..

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-2 в частині задоволення позову та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, судом не встановлено обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається та те, що показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Судом першої інстанції не враховано, що новий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується тільки при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, якщо її призначають уперше і за наявності в особи 24 місяців страхового стажу, який вона набула після призначення пенсії по інвалідності незалежно від перерв у роботі. Відповідач вважає, що заява позивача фактично стосувалася призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, тому вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-ІV.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 10.04.2024 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 27.12.2017 отримувала пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).

02.01.2024 позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області, в якій просила перевести її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-ІV) (а.с. 5).

Заяву позивача за принципом екстериторіальності було розглянуто спеціалістом ГУ ПФУ в Донецькій області та прийнято рішення від 05.01.2024 №20 про перерахунок пенсії у зв`язку із переходом з одного виду пенсії на інший вид пенсії, із врахуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (а.с. 6).

У листі від 26.01.2024 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, визначеного частиною другою статті 40 Закону №1058-IV для призначення пенсії за 2021-2023, немає підстав (а.с. 29).

Вважаючи протиправними дії відповідача-1 щодо переведення на пенсію по віку із застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, позивач звернулася з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону №1058-ІV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно з ч.3 ст.45 Закону №1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 згаданого Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до абзацу 3 частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV, якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 згаданого Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 згаданого Закону для призначення пенсії.

За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Судом встановлено, що позивач з 27.12.2017 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону №1788-XII.

02.01.2024 позивач звернулася до відповідача-1 із заявою про переведення її з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно Закону №1058-ІV.

Заяву позивача про призначення пенсії за віком розглянуто спеціалістом ГУ ПФУ в Донецькій області за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 05.01.2024 про перерахунок пенсії у зв`язку із переходом з одного виду пенсії на інший вид пенсії, проте протиправно враховано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, який був застосований при призначенні позивачу пенсії за вислугу років.

Тобто, при обрахунку пенсії позивача відповідачу-2 необхідно було застосувати показник пенсії (Зс) середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто 2021- 2023 роки.

Так, після досягнення встановленого ст.26 Закону №1058-IV пенсійного віку позивач набула право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі частини 3 статті 45 Закону №1058-IV, а на призначення пенсії за віком на загальних підставах, з її обчисленням відповідно до статті 40 Закону №1058-IV, позаяк за таким призначенням вона звернулася вперше.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що під час призначення позивачу пенсії за віком вперше, перевівшись з пенсії за вислугу років, відповідач-2 зобов`язаний був застосувати середню заробітну плату (дохід), визначену (визначений) ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV для призначення пенсії.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах від 16.06.2020 у справі № 127/7522/17, від 18.08.2020 у справі № 263/6611/17, від 24.06.2021 у справі № 243/8903/16-а, від 19.01.2022 у справі № 528/639/17.

Вказані підходи в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Оскільки при здійснені перерахунку пенсії позивача відповідач здійснив дії, які визнаються судом протиправними, правильне прийняв суд першої інстанції рішення з ефективного поновлення порушеного права позивача про зобов`язання відповідача-2 як такого, що прийняв спірне рішення, здійснити з 02.01.2024 позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2021-2023 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

Апеляційний суд також зазначає, що рішення суду в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене сторонами, а тому не є предметом апеляційної перевірки.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року в адміністративній справі №140/733/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль