Справа № 460/9131/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2024 року м. Рівне №460/9131/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (далі - відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач-2), у якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, які подав до суду 26.08.2024, просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 04.04.2024 №80 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 27.03.2024, а також зобов`язати відповідача-2 виплачувати позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 27.03.2024.

Обґрунтовуючи свій позов, позивач зазначає про те, що звернувся 27.03.2024 до пенсійного фонду за призначенням пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ), однак отримав відмову у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання. Звертає увагу, що законність видачі позивачу чорнобильського посвідчення ніким ніколи не ставилася під сумнів, відтак факт видачі такого посвідчення свідчить про те, що умова проживання на території радіоактивного забруднення не менше 3 років станом на 01.01.1993 виконана та безпідставно не взята до уваги відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення. Вважає таке рішення відповідача-1 протиправним, а тому просить суд позов задовольнити повністю.

13.09.2024 від відповідача-1 надійшов відзив, де у своїх запереченнях щодо позовної заяви відповідач-1 вказує на те, що станом на 01.01.1993 період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 2 місяці 3 дні. За результатами розгляду документів доданих до зави про призначення пенсії до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи, однак відповідач вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не підтверджено приживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років.

23.09.2024 від відповідача-2 надійшов відзив, де заперечуючи проти позовних вимог відповідач-2 зазначає про те, що дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є відповідач-1. Зазначає, що право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-ХІІ визначається з урахуванням періодів проживання або роботи на території радіоактивного забруднення та за наявності необхідного страхового стажу, однак період проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 згідно довідки №610 становить 2 роки 2 місяці 3 дні (з 26.04.1986 по 24.08.1987, з 07.07.1989 по 10.05.1990 роки) і оскільки позивачем не підтверджено факт проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення на 01.01.1993 не менше 3 роки, то у позивача право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ відсутнє, а тому що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

24.09.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де на обґрунтування заперечень щодо відзиву відповідача-2 представник позивача зазначає про те, що відповідач-2 фактично подає відзив без прямої необхідності спростувати обставини, викладені в позовній заяві, і крім того відповідач-2 у відзиві пояснює дії відповідача-1 щодо аналізу документів позивача, поданих для призначення пенсії та щодо мотивів прийняття рішення Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, що є не допустимим. Враховуючи наведене, позивач вважає відзив відповідача-2 необґрунтованим, а позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 14.08.2024 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми ""Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 15.08.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2024 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 19.08.2024 суд зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення позивачу цієї ухвали та встановив позивачу спосіб усунення недоліків вказаної позовної заяви, а саме шляхом подання позивачем до суду оригіналу або копії оспорюваного акта (рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області від 27.03.2024 №80) або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта - клопотання про його витребування.

26.08.2024 на виконання ухвали суду від 19.08.2024 позивач через свого представника подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій уточнив позовні вимоги.

Ухвалою від 30.08.2024 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив відповідачам п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Відповідачі скористалися правом на подання відзивів на позовну заяву та подали 13.09.2024 та 23.09.2024 до суду відзиви, у яких відповідачі виклали свої заперечення проти позову.

Представник позивача 24.09.2024 подав до суду відповідь на відзив, в якій виклав свої заперечення щодо відзиву відповідача-2.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колки Дубровицького (нині Сарненського) району Рівненської області і 26.03.2024 досягла віку 54 роки, є громадянкою України, а також має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорії 3), що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим позивачу 18.01.2000 Рівненською обласною державною адміністрацією.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 19.03.2024 №610 позивач проживає та зареєстрована в с. Колки Сарненського району Рівненської області в період з 26.03.1970 по 24.08.1987, з 07.07.1989 по 10.05.1990 та з 13.07.2023 по теперішній час, і територія даного населеного пункту віднесена до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106.

Після досягнення 26.03.2024 віку 54 роки позивач 27.03.2024 звернулась до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 6 років. З урахуванням принципу екстериторіальності вказану заяву позивача про призначення пенсії розглянуто відповідачем-1, за результатами чого ним 04.04.2024 прийнято рішення №80 про відмову у призначенні для позивача пенсії за віком за нормами статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного періоду проживання станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю (вказана зона зазначена помилково, оскільки вірною в даній справі є зона гарантованого добровільного відселення). Також у вказаному рішенні відповідачем-1 зазначено про те, що страховий стаж заявниці становить 36 років 3 місяці 3 дні, до страхового стажу зараховано усі наявні періоди.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є рішення відповідача-1 від 04.04.2024 №80 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 27.03.2024, а також зобов`язання відповідача-2 виплачувати позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 27.03.2024.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 Закону №1058-ІV.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон №796-XII.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XI, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення. Відповідно до частини 1 статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-XII передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Частиною 3 статті 55 Закону №796-XII прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону №1058-ІV і цього Закону. Згідно з п.13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону, призначається одна пенсія за її вибором. Порядок фінансування цих пенсій встановлюється відповідними законами.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться у разі вибору цих осіб згідно з нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Іншими словами, норми спеціального закону в даному випадку застосовуються субсидіарно із нормами загального закону, доповнюють і конкретизують їх.

Таким чином, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та яка проживала або працювала на території зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС до 01.01.1993 протягом не менше трьох років, має право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку. При цьому, постійне проживання такої особи або постійна праця у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період дає особі право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні два повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-ІV, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, далі - Порядок №22-1).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом 9 підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (частина 3 статті 65 Закону №796-XII).

Відповідно до статті 15 Закону №796-XII довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Видача посвідчень проводиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що таке посвідчення позивачу видане уповноваженим на те державним органом (Рівненською обласною державною адміністрацією), який при видачі зазначеного посвідчення перевіряв достовірність поданих позивачем документів.

Отже, наявне у позивача посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи, підтверджує факт його проживання на території зони гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-ХІІ.

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 19.03.2024 №610 суд встановив, що позивач проживає та зареєстрована в с. Колки Сарненського району Рівненської області в період з 26.03.1970 по 24.08.1987, з 07.07.1989 по 10.05.1990, з 13.07.2023 по даний час і територія цього населеного пункту віднесена до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106.

Суд зауважує, що відповідно до частини 3 та частини 4 статті 15 Закону №796-ХІІ підставами для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Тобто, факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення засвідчує довідка органу державної влади чи органу місцевого самоврядування.

Також, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутня інформація про те, що відповідна довідка була відкликана, будь-якими суб`єктами оскаржена та відповідним органом скасована, а тому слугує належним доказом у справі та підтверджує факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення у вищевказаний період.

Така позиція суду узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18) та постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №381/3359/17 (№61-16015св18), які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 роки, як власника посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні, але не більше 6 років.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону №796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи. Водночас застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки.

Як вже встановлено судом, наявність у позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" підтверджує факт проживання або роботи позивача станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Суд зауважує, що відповідно до довідки Виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 19.03.2024 №610 позивач проживала та була зареєстрована в с. Колки Сарненського району Рівненської області в період з 26.04.1986 по 31.07.1986, а тому до позивача застосовується початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки.

Окрім зазначеного суд встановив, що позивач в подальшому також проживав і проживає зараз у зоні гарантованого добровільного відселення в с. Колки Сарненського району Рівненської області в період з 01.08.1986 по 24.08.1987, з 07.07.1989 по 10.05.1990, з 13.07.2023 по даний час, територія якого віднесена до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 №106.

Суд звертає увагу, що другою обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є наявність у особи відповідного страхового стажу, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

В силу приписів статті 26 Закону №1058-IV, для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку особи мають право за наявності страхового стажу, зокрема у період з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (абзац 2 частини 4 статті 26 Закону №1058-ІV).

Отже, для осіб, які набули право на зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII, призначається пенсія за умови: 1) досягнення віку 60-6 = 54 роки, 2) наявності страхового стажу 31-6 = 25 років.

Суд встановив, що позивач досягнув віку 54 років у 2024 році, тому, на момент досягнення необхідного віку (станом на 2024 рік) страховий стаж позивача повинен становити не менше 31 року, а з урахуванням зменшення на 6 років, страховий стаж повинен становити не менше 25 років.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії він досягнув 54 річного віку та має страховий стаж 36 років 3 місяці 3 дні.

Отже, спірним питанням в розгляді даної справи є досягнення позивачем необхідного віку з урахуванням зменшення для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку передбаченого статтею 55 Закону №796-ХІІ, оскільки як встановлено судом та не заперечується відповідачем, у позивача наявний страховий стаж 36 років 3 місяці 3 дні, якого достатньо для призначення пільгової пенсії за нормами статті 55 Закону №796-ХІІ.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що у позивача наявне посвідчення особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що в свою чергу підтверджує факт проживання позивача на забрудненій території станом на 01.01.1993 не менше трьох років.

При цьому, статтею 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що постійне проживання особи або постійна праця на території гарантованого добровільного відселення з моменту аварії по 31.07.1986, незалежно від часу проживання або роботи в цей період, дає особі право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 3 роки (початкова величина), а також додатково 1 рік за кожні два повні роки проживання або роботи на такій території, але не більше 6 років.

Факт проживання позивача в забрудненій зоні як вже зазначалось вище, підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування від 19.03.2024 №610 згідно якої, позивач проживає та зареєстрований в с. Колки Сарненського району Рівненської області, територія якого відноситься до зони гарантованого добровільного відселення в період з 26.03.1970 по 24.08.1987, з 07.07.1989 по 10.05.1990, з 13.07.2023 по даний час, що дає позивачу право на початкову величину зниження пенсійного віку за період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 31.07.1986 та на зниження пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи в забрудненій зоні.

З урахуванням наведеного суд встановив, що загальний період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не перевищує 4 років, а тому дає позивачу право на початкову величину зниження пенсійного віку на 3 роки за період проживання позивача в забрудненій зоні з 26.04.1986 по 31.07.1986, а також на зниження пенсійного віку додатково на 1 рік за повні 2 роки проживання в такій зоні, тобто позивач має право на зниження пенсійного віку в загальній кількості 4 роки (3+1).

Оскільки станом на дату звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку позивач досягнув 54 років та з урахуванням висновків суду має право на зниження пенсійного віку на 4 роки, суд дійшов до висновку про те, що позивач набуде право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до норм статті 55 Закону №796-ХІІ, коли досягне віку 56 років.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності у нього на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії права на таку пенсію та не доведено протиправності вчинених відповідачем дій при прийнятті ним рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку за нормами статті 55 Закону №796-ХІІ, а відтак вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач-1: Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області (місцезнаходження: пл. Центральна, 3, м. Чернівці, Чернівецька обл., 58002; );

Відповідач-2: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Борисенка Олександра, 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК