Справа № 400/2098/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 р. № 400/2098/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 у відмові надати відстрочку ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати відстрочку ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач протиправно не прийняв рішення про відстрочку від призову позивача, оскільки відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він має на це право, оскільки ОСОБА_1 є сином інваліда І групи і єдиною працездатною особою, яка за законом має її утримувати.

Ухвалою від 11.03.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

Ухвалу про відкриття провадження доставлено до електронного кабінету відповідача в ЄСІТС «Електронний суд» 11.03.2024 року.

В установлений судом строк, відповідач правом надіслати відзив на позовну заяву не скористався, заяву про визнання позову суду також не надсилав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач листом від 08.11.2023 року звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

20.11.2023 року відповідач відмовив позивачу у наданні відстрочки, оскільки позивачем не надано жодного документу на підтвердження обставин, що відсутні інші працездатні особи, які зобов`язані, відповідно до закону утримувати осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Не погоджуючись із відмовою у наданні розстрочки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку з введенням воєнного стану, введено тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану. Воєнний стан в Україні триває й наразі.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходжень військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах визначених цим Законом (ч. 5 ст. 5 Закону № 2232).

Частиною 1 ст. 2 Закону № 2232 встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я віком громадян України (за винятком випадків визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, й незалежності та територіальні цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу робити стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до абз. 3 ч. 6 ст. 2 Закону № 2232 до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 39 Закону № 2232 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами Україна «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У відповідності до ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (далі Закон № 3543) призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати (абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543).

Особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

Таким чином, не підлягають призову під час мобілізації військовозобов`язані, які:

- мають одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

- та такі батьки не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати;

- та їх можуть призвати на військову службу за їх згодою та за тільки за місцем проживання.

Позивач свою згоду на призов на військову службу не висловив та надав відповідачу заяву про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України (далі СК України), повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Норми СК України свідчать, що утримувати батьків повинні повнолітні діти та один із подружжя.

Батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, є інвалідом І групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААВ № 370468 від 27.01.2016 року.

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 05.08.2023 року підтверджується що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 04.11.2013 року підтверджується, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Матеріали справи не містять доказів, що у ОСОБА_2 є інші працездатні особи, зобов`язані відповідно до закону його утримувати.

Відповідно до п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року № 154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Відмова відповідача не відповідає вимогам ст. 2 КАС України, оскільки є необґрунтованою та в ній не зазначено, яких саме документів не було надано позивачем для отримання відстрочки.

Отже, на момент призову на військову службу, позивач відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543 мав право на одержання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд також вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими ч. 2 ст. 9 КАС України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 у відмові надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.10.2024 року.

Суддя О.В. Малих