Справа № 500/4144/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4144/24

24 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 20/в від 03 листопада 2023 року, оформлене протоколом в частині пункту 50 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, зобов`язати комісію Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно розглянути звернення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому було встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, понад тримісячний термін після звільнення з військової служби, у зв`язку з об`єктивно непереборними обставинами, які не залежали від волі позивача та, на думку позивача, є поважними причинами пропуску законодавчо визначеного строку. Тому, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню п.50 рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформлене протоколом засідання №20/в від 03.11.2023.

Ухвалою суду від 08.07.2024 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 22.07.2024, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Судом встановлено, що п.50 Рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №20/в від 03.11.2023 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявника звільнено з військової служби 23.09.2022, а 11.05.2023 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992р. №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ст.41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.

Статтею 16 Закону №2011-ХІІ регламентовано питання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Частиною 1 ст.16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (ч.9 ст.16-3 Закону №2011-XII).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок №975.

Згідно із положеннями пункту 3 цього Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Абзацом другим пункту 7 Порядку № 975 визначено, що у разі часткової втрати працездатності без установлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальною експертною комісією, у розмірі, що визначається у відсотках від 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено ступінь втрати працездатності, - військовослужбовцю, який отримав поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, а також особі, звільненій з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Суд зазначає, що аналіз вищевказаних положень Закону №2011-ХІІ та Порядку №975 дозволяє дійти висновку про те, що право звільненої з військової служби особи на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із частковою втратою працездатності обмежено:

тримісячним строком для встановлення такій особі часткової втрати працездатності, що рахується з дня звільнення такої особи з військової служби;

причинами отримання такою особою поранення (контузії, травми або каліцтва) або захворювання, оскільки останні повинні бути набуті особою саме під час виконання нею обов`язків військової служби.

Встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).

Вищезазначене підтверджується позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 23.10.2018р. у справі №161/69/17 та від 12.03.2019р. у справі №760/18315/16-а, у яких колегія суддів Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку, що строк може вважатись присічним за умови, якщо особа протягом цього строку має можливість в будь-який час звернутися за захистом своїх соціальних прав, а саме, права на отримання грошової виплати; не вважається завершеним строк за умови об`єктивної відсутності можливості особи безперешкодного звернення за захистом відповідного соціального права; таке обмеження буде порушенням права особи на соціальне забезпечення та проявом дискримінації.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 08.04.2024, повертаючи справу №540/3059/20 на новий розгляд, вказав, що при розгляді подібних спорів суди повинні встановити, чи були вчинені особою всі залежні від неї дії щодо отримання довідки медико-соціальної експертної комісії у строки, які надають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд доходить висновку, що встановлений законодавством тримісячний строк для встановлення особі часткової втрати працездатності відраховується з дня звільнення такої особи з військової служби, є преклюзивним і підлягає поновленню лише у виключних випадках у зв`язку із наявністю об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені доказами, належність яких повинна бути перевірена уповноваженим органом або судом.

Як слідує з Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №172 від 23.09.2022, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за підпунктом "б" (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), виключено із списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення з 23.09.2022 та вважати таким, що справи та посаду здав.

Згідно Свідоцтва про хворобу №1195 від 30.08.2022 гарнізонна ВЛК Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону дійшла висновку про те, що захворювання позивача не пов`язане з проходженням військової служби.

З довідки №5890 від 22.09.2022 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) слідує, що поранення солдата ОСОБА_1 пов`язані із захистом Батьківщини. Військовослужбовець перебував в засобах індивідуального захисту (шолом кевларовий, бронежилет). Фактів, які б підтверджували перебування солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не виявлено.

12.01.2023 позивач звернувся до 11 Регіональної військово-лікарської комісії із заявою, в якій просив розглянути документи з метою встановлення ВЛК внесення змін до Свідоцтва про хворобу, у зв`язку із тим, що на момент проходження ВЛК була відсутня довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва). До даної заяви позивачем було подано копію військового квитка; довідку про участь в бойових діях, копію довідки про обставини травми, копію свідоцтва про хворобу. копії медичних документів, копію витягу наказу командира частини про звільнення з військової служби.

Як вбачається із витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №483 від 14.02.2023 позивачем було отримано таке поранення: «вибухова травма (18.04.2022) забій правої легені, малий правобічний гемоторакс, вогнепальне осколкове сліпе непроникаюче поранення правої лопаткової ділянки з багатоуламковим вогнепальним переломом правої лопатки та 5-6 ребра, по задній поверхні правої половини грудної клітки», під час безпосере дньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів національної безпеки і оборо ни, відсічі і стримування збройної агресії, що підтверджено довідкою про обставини травми №5890, виданою 22.09.2022 командиром військової частини НОМЕР_2 , в подальшому призвело до «стану після вибухової травми (18.04.2022): вогнепального осколкового сліпого поранен ня грудної клітки справа, забою правої легені, правобічного гемотораксу, вогнепального багатоуламкового перелому правої лопатки та вогнепальних переломів 5-67 ребер справа, лікованих оперативно (20.04.2022. 03.05.2022. 19.05.2022) у вигляді консолідуючого, багатоуламкового, з незначним зміщенням, перелому правої лопатки, консолідованих переломів 5-7 ребер справа без порушення функції зовнішнього дихання стійкої комбінованої контрактури правого плечового суглобу з больовим синдромом, зі значним порушенням функції», що під тверджено свідоцтвом про хворобу №1195, виданим 31.08.2022 ВЛК ВМЦК Центрального регіону. Травма пов`язана із захистом Батьківщини. Постанов про причинний зв`язок поранення згідно свідоцтва про хворобу № 1195, виданим 31.08.2022 ВЛК ВМЦК Центрального регіону скасовується».

11.05.2023 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 25% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, що сталася 18.04.2022 (довідка МСЕК серії 12ААА №071039 від 11.05.2023).

Як вбачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.05.2023 №11/1/6915, документи на виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлені та вих.№11/1/6614 від 21.05.2023 направлені у Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України для прийняття рішення стосовно її виплати, створеною там відповідною Комісією.

В подальшому, п.50 Рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №20/в від 03.11.2023 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявника звільнено з військової служби 23.09.2022, а 11.05.2023 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Однак, вирішуючи даний спір по суті, суд вважає, що позивачем вчинялися дії з метою з`ясування обставин поранення (травми) та отримання довідки медико-соціальної експертної комісії у строки, які надають право на отримання одноразової грошової допомоги,

Про це, на думку, свідчить запит ІНФОРМАЦІЯ_3 №2/6810 від 24.10.2022, спрямований на адресу командира Військової частини НОМЕР_2 щодо надання Акту обставин отримання поранення (травми), довідки про додаткові види грошового забезпечення, довідки (встановленої форми) про безпосередню участь в зоні ООС, довідки про доходи за період служби для подання в центр зайнятості населення солдату у відставці ОСОБА_1 .

Доказів надання відповіді Військовою частиною НОМЕР_2 на вказаний запит судом не здобуто та учасниками справи суду не подано.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 08.03.2023 видано направлення на адресу Голови обласної медико-соціальної експертної комісії для встановлення позивачу відсотків втрати працездатності та наявності ознак інвалідності.

Відтак, суд вважає, що оскаржуване рішення про відмову у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги є протиправним та належить скасуванню, так як останнє прийняте відповідачем без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). З метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати комісію Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно з ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 20/в від 03 листопада 2023 року, оформлене протоколом в частині пункту 50 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати комісію Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно розглянути питання щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 24 жовтня 2024 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач - Міністерство оборони України (місцезнаходження: просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ,03168 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.