Справа № 460/10864/24
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2024 року м. Рівне №460/10864/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови призначити та здійснити виплати ОСОБА_1 та її недієздатній дочці ОСОБА_2 , передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхових виплат, що підлягають виплаті їм у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві їх сина/брата ОСОБА_3 ; зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 , в тому числі і для її недієздатної дочки ОСОБА_2 передбачені статтею 35, частиною 1 (першою) статті 36, пунктами 1, 2 частини 6 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві її сина/брата ОСОБА_3 , а саме: щомісячні страхові виплати на кожну із них у розмірі мінімальної заробітної плати, що визначається відповідно до чинного законодавства; одноразову допомогу їм як його сім`ї у сумі, що дорівнює 40 (сорока) розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання їх права на страхову виплату, тобто у сумі (8000,00 х 40) 320 000,00 (триста двадцять тисяч) гривень; одноразову страхову виплату на кожну із них у сумі, що дорівнює 8 (восьми) розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання їх права на страхову виплату, тобто у сумі (8000,00 х 8) 64000,00 (шістдесят чотири тисячі) гривень на кожну із них, а разом у сумі 128 000,00 гривень; стягнення з відповідача моральної шкоди у грошовому її виразі у сумі 384 000,00 (триста вісімдесят чотири тисячі) гривень.

Ухвалою суду від 18.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

За змістом позовної заяви, вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2020 внаслідок ДТП загинув ОСОБА_3 , який одружений не був і дітей не мав, а проживав однією сім`єю з матір`ю пенсіонеркою, інвалідом 2 групи та недієздатною сестрою-інвалідом з дитинства, які фактично перебували на його утриманні. Актом форми Н-1/П від 28.02.2023 факт ДТП визнаний нещасним випадком, пов`язаним із виробництвом. Тому, позивачі, які проживали однією сім`єю із загиблим та перебували на його утриманні, у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» мають право на отримання відповідних страхових виплат. Вказують, що всупереч рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі №460/16622/23, відповідач 18.07.2024 знову відмовив у здійсненні страхових виплат. Просять позов задовольнити повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, подав відзив на позов. Звертає увагу, що 13.07.2024 була подана заява щодо прийняття рішення по страхових виплатах з врахуванням рішення суду у справі №460/16622/23. Відповідач прийняв постанову від 18.07.2024, якою відмовив у задоволенні з підстав, що позивачка не належить до кола осіб, які мають право на отримання страхових виплат, не є членами сім`ї потерпілого та не перебували на його утриманні. Вважає, що при призначенні страхових виплат застосовуються норми Закону в редакції, що діяла до 01.01.2023, а саме ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Зауважує, що позивачі не подали з врахуванням норм Закону документи, які передбачають факт перебування на утриманні потерпілого. Право на страхові виплати передбачено фактом проживання однією сім`єю та фактом перебування на утриманні потерпілого, а Законом встановлено виключний перелік осіб, які мають право на отримання страхових виплат. Зазначає, що матеріалами позовної заяви та доданими доказами не підтверджується, що мама та сестра були на повному утриманні померлого, оскільки мали самостійні та постійні доходи у вигляді заробітної плати та двох пенсій ( ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності в розмірі 2944,81 грн, а ОСОБА_2 отримувала пенсію в 2020 році в розмірі 3030,11 грн, що більші за доходи сина). Жодним документом не підтверджено, що особи були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Доданими до позовної заяви документи підтверджується лише факт реєстрації за однією адресою. Окрім того, ОСОБА_1 отримувала ще заробітну плату, що підтверджуються індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5. Довідка Сарненської ради від 19.05.2023 №473/01-21 підтверджує про факт реєстрації за однією адресою потерпілого з позивачами та не підтверджує перебування на його утриманні. Наголошує, що розрахунок, зроблено особисто позивачкою, є безпідставним, зважаючи на розміри (для обрахунку взяті показники мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024»), а не на день настання права на страхову виплату (день страхового випадку). Також, оскільки у справі, що розглядається, позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких можна було б дійти висновку про наявність моральної шкоди, то в задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. За наведеного, просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

Представником позивача подано відповідь на відзив, однак відповідно до вимог частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з другою групою інвалідності, потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 є особою з першою групою інвалідності та потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Рішенням Сарненського районного суду від 06.02.2009 у справі №20-2, що набрало законної сили 16.02.2009, заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м.Сарни Рівненської області, недієздатною. Призначено ОСОБА_1 , 1962 року народження, опікуном над дочкою ОСОБА_2 , 1990 року народження, уродженкою м.Сарни Рівненської області.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.08.1996.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.09.2020, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_3 з 28.07.2020 по дату смерті працював на посаді майстер лісу на державному підприємстві «Сарненське лісове господарство», що підтверджується записами трудової книжки.

28.02.2023 складено Акт №1 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.09.2020, близько 08 год. 26 хв. у філії «Сарненське лісове господарство» Поліського лісового офісу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі - Акт розслідування).

Висновок комісії:

«Комiсiєю детально розглянуті документи та матеріали до нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 04.09.2020 близько 08 год. 26 хв., внаслідок ДТП на 314 км автодороги Київ-Ковель, iз ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у КП «Рівненська обласна клінічна лікарня» Рівненської обласної ради внаслідок отриманих травм), майстром лісу Державного підприємства «Сарненське лісове господарство», та встановлено, що даний нещасний випадок стався не пiд час виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків згідно з внутрішнім трудовим розпорядком підприємства, а під час прямування на роботу на власному транспортному засобі, що не належить підприємству, та виконання потерпілим дій в інтересах підприємства, де він працює, що не належать до його трудових (посадових) обов`язкiв, за усною вказівкою помічника лісничого Костянтинівського лісництва ОСОБА_4 .

У відповідності до пункту 34 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №337 (далі - Порядок), комісія зі спеціального розслідування одноголосно прийняла рішення відповідно до підпункту 5 пункту 52 Порядку визнати зазначений нещасний випадок таким, що є пов`язаним із виробництвом та на нього скласти акт за формою Н-1/П.».

Згідно з довідкою виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області від 28.09.2020 №3218 про склад сім`ї, що видана уповноваженому власнику ОСОБА_1 станом на 28.09.2020 про те, що за адресою АДРЕСА_1 до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (заявник);

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька);

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька);

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 (син).

Відповідно до довідки ЦНАП Сарненської міської ради Рівненської області від 19.05.2023 №473/01-21, виданій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 жительці АДРЕСА_1 в тім, що згідно Реєстру територіальної громади міста Сарни Рівненської області, громадянин України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою відповідно до реєстру громади міста Сарни/Єдиного державного демографічного реєстру, на день смерті ОСОБА_3 (16.09.2020) було зареєстровано 4 особи: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідачем не заперечується, що вказана довідка підтверджує факт реєстрації за однією адресою потерпілого з позивачами.

Листом від 16.06.2023 №1700-0311-8/54767 відповідач, у відповідь на заяву від 07.06.2023, повідомив ОСОБА_1 , що для страхових випадків, за якими право на страхову виплату виникло до 31.12.2022 включно, при призначенні страхових виплат необхідно керуватися нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяли до набрання чинності цим Законом. Також, з покликанням на пункт 5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат від 19.07.2018 №11, пенсійний орган вказав, що право на отримання одноразової допомоги на сім`ю мають лише дружина (чоловік) або дитина, реєстрація місця проживання яких повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого. Що стосується виплати позивачеві одноразової грошової допомоги та щомісячної страхової виплати, як особі, що перебувала на утриманні померлого, то з аналізу поданих документів встановлено відсутність факту утримання та належності до членів сім`ї.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі №460/16622/23, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 , відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із прийняттям відповідного рішення по суті, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

05.07.2024 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду залишено без змін рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі №460/16622/23.

13.07.2024 представник ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про здійснення страхових виплат, передбачених частиною 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку з набранням законної сили рішення суду у справі №460/16622/23.

19.07.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом №8530-8360/Т-03/8-1700/24 повідомило, що на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі №460/16622/23 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023 та прийнято рішення (постанова від 18.07.2024 №18590/03-16).

Так, відповідно до постанови (рішення) від 18.07.2024 №18590/03-16 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у призначенні одноразової допомоги його сім`ї, одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні та щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право в разі смерті потерпілого ОСОБА_3 . Відповідно до ст.41, ч.6 та ч.8 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», мати ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 не знаходилися на утриманні та не є членами сім`ї потерпілого ОСОБА_3 , оскільки відсутній факт утримання та належності до членів сім`ї з поданих документів. Разом з тим, відповідно до пункту 5.1 Порядку №11, мати ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової допомоги на сім`ю, оскільки право мають лише дружина (чоловік) або дитина, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання потерпілого.

02.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в межах строку на касаційне оскарження, звернулося з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 13.08.2024 у справі №460/16622/23 відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі з урахуванням того, що судове рішення прийнято у справі незначної складності. Також зазначено, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій передбачають зобов`язання відповідача належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення страхових виплат, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 , відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої у судових рішеннях та без вказівки на результат розгляду такої заяви.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV).

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону №1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

В статті 5 Закону №1105-XIV визначено, що основними завданнями уповноваженого органу управління та його територіальних органів є:

1) реалізація державної політики у сферах соціального страхування;

2) здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону;

3) профілактика нещасних випадків;

4) проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації з електронних систем та реєстрів;

5) здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів.

Згідно з частинами 1-4 статті 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 7 статті 30 Закону №1105-XIV визначено, що страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Станом на час настання страхового випадку право на страхові виплати в разі смерті потерпілого було передбачено статтею 41 Закону №1105-XIV, частиною 1 якої було визначено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону №1105-XIV такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку (частина 3 статті 41 Закону №1105-XIV).

Частиною 6 статті 42 Закону №1105-XIV передбачалося, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Вищенаведені норми статті 41 та частини 6 статті 42 Закону №1105-XIV були чинні до 01.01.2023.

Як вже зазначалось судом, 28.02.2023 Актом №1 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 04.09.2020, близько 08 год. 26 хв. у філії «Сарненське лісове господарство» Поліського лісового офісу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», комісією визнано зазначений нещасний випадок таким, що є пов`язаним із виробництвом.

Таким чином, право на страхові виплати виникло з цієї дати, позаяк нещасний випадок, що стався 04.09.2020 - визнаний таким, що є пов`язаним із виробництвом саме 28.02.2023 (тобто, після 01.01.2023).

В редакції Закону №1105-XIV чинній станом на час складення Акта розслідування, право на страхові виплати в разі смерті потерпілого передбачено статтею 35 цього Закону, відповідно до частини 1 якої, у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Відповідно до частини 2 статті 35 Закону №1105-XIV непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є:

1) діти, які не досягли 18 років;

2) повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;

3) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють;

4) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону №1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Частиною 5 статті 36 Закону №1105-XIV (в редакції чинній станом на час складення Акта розслідування) передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Статтею 37 Закону №1105-XIV передбачено, що для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Стаття 38 Закону №1105-XIV встановлює порядок розгляду справи про страхові виплати, згідно з яким територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Територіальні органи уповноваженого органу управління можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

З метою вдосконалення порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат і здійснення управліннями (відділеннями) виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) у разі настання нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання, правління Фонду соціального страхування України постановило затвердити Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат №11 від 19.07.2018 (далі - Порядок №11), який був чинним під час виникнення спірних правовідносин.

Пунктом 1.2 розділу І Порядку №11 встановлено, що у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, або в межах повноважень відділення виконавчої дирекції Фонду в районах і містах обласного значення (далі - управління (відділення) Фонду) зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті особам, які мають на це право, виплачуючи:

1) допомогу по тимчасовій непрацездатності;

2) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого;

3) щомісячну страхову виплату втраченого заробітку потерпілого (далі - щомісячна страхова виплата);

4) страхову виплату потерпілому у розмірі його середньомісячного заробітку при тимчасовому переведенні його на легшу, нижчеоплачувану роботу;

5) щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого;

6) відшкодування вартості поховання потерпілого та пов`язаних з цим ритуальних послуг.

Згідно з пунктами 1.3, 1.4 розділу І Порядку №11 Управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Відповідно до пункту 5.1 розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються:

заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою;

копії паспорта;

копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого;

копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого);

довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Тобто, слідує що документом, що підтверджує родинні зв`язки у разі призначення виплати батькам потерпілого є свідоцтво про народження потерпілого.

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

В залежності від категорії осіб, які мають право на страхові виплати, надаються:

для дітей до 23 років, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, довідка навчального закладу (такі довідки надаються в подальшому щосеместру);

для осіб з інвалідністю копія довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності;

для осіб, які доглядають дитину потерпілого до 8 років наказ про надання відпустки по догляду за дитиною.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Працівником управління (відділення) Фонду до справи про страхові виплати додаються:

оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України;

оригінал висновку МСЕК про причинний зв`язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання (у разі наявності);

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) та сплату страхових внесків.

У разі коли відомості Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для визначення розміру середньої заробітної плати потерпілого, працівники управління (відділення) Фонду отримують інформацію у страхувальника. У разі відсутності страхувальника на момент формування справи про страхові виплати, довідку, що підтверджує розмір заробітної плати перед настанням страхового випадку, може надати особа, що має право на виплати;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові, цивільно-правові відносини, реєстрації фізичної особи - підприємця, члена фермерського господарства, члена особистого селянського господарства, самозайнятої особи на момент настання страхового випадку в залежності від місця, де стався страховий випадок. У разі відсутності такої інформації особа, яка має право на виплати, надає копії документів, які підтверджують, що на момент настання страхового випадку потерпілий працював у того страхувальника, у якого стався нещасний випадок або зареєстровано професійне захворювання;

інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові, цивільно-правові відносини, реєстрації фізичної особи - підприємця, члена фермерського господарства, члена особистого селянського господарства, самозайнятої особи та доходи у разі призначення страхових виплат дітям з 16 до 18 років, дружині (чоловіку), які досягли пенсійного віку, особі з інвалідністю - члену сім`ї померлого, особам, які доглядають дітей потерпілого до 8 років.

Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду.

У разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку. Відповідні рішення суду надаються для призначення виплат та додаються до справи про страхові виплати.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 розділу V Порядку №11, право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені статтею 41 Закону.

Як вже зазначалось судом, вказаний перелік осіб, в редакції Закону №1105-XIV чинній станом на час складення Акта розслідування, передбачений статтею 35 Закону №1105-XIV (частина 2).

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 розділу V Порядку №11 визначено, що право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на їх виплату.

Як зазначалось судом, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11.12.2023 у справі №460/16622/23, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 , відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із прийняттям відповідного рішення по суті, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд звертає увагу позивача, що задовольняючи частково позов у справі №460/16622/23, суд встановив, що у зв`язку із смертю ОСОБА_3 , позивачі вважають, що набули право на отримання страхових виплат, як мати та сестра померлого потерпілого, що перебували на його утриманні, тому позивачі звернулися до відповідача з відповідною заявою від 07.06.2023, за результатами розгляду якої органом пенсійного фонду складено лист від 16.06.2023 №1700-0311-8/54767. За змістом ж дослідженого судом листа від 16.06.2023, відповідач роз`яснює заявнику вимоги Закону №1105-XIV та Порядку №11, із зазначенням про те, що право на отримання одноразової допомоги на сім`ю мають лише дружина (чоловік) або дитина, реєстрація місця проживання яких повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого. Що стосується виплати позивачеві одноразової грошової допомоги та щомісячної страхової виплати, як особі, що перебувала на утриманні померлого, то зазначає, що з аналізу поданих документів встановлено відсутність факту утримання та належності до членів сім`ї.

Оскільки, рішення за наслідками розгляду заяви позивача рішення відповідачем прийнято не було, у справі №460/16622/23 суд не надавав оцінку доводам відповідача, наведеним у листі від 16.06.2023.

Тому, суд дійшов висновку, що для належного захисту порушених прав позивачів необхідно визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не розгляду та не прийняття рішення (постанови) за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, а також зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023 про призначення страхових виплат, відповідно до вимог Закону №1105-XIV, із прийняттям відповідного рішення по суті.

Тобто, в межах розгляду справи №460/16622/23, суд не вирішував питання наявності у позивачів права на отримання спірних виплат.

Більше того, КАС ВС відмовляючи ухвалою від 13.08.2024 у відкритті касаційного провадження звернув увагу, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій передбачають зобов`язання відповідача належним чином розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення страхових виплат, що підлягають виплаті у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 , відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої у судових рішеннях та без вказівки на результат розгляду такої заяви.

Так, повторно розглянушви заяву ОСОБА_1 від 07.06.2023, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняло постанову від 18.07.2024 №18590/03-16, якою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у призначенні одноразової допомоги його сім`ї, одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні та щомісячної страхової виплати особам, які мають на це право в разі смерті потерпілого ОСОБА_3 .

Зазначено, що відповідно до ст.41, ч.6 та ч.8 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», мати ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 не знаходилися на утриманні та не є членами сім`ї потерпілого ОСОБА_3 , оскільки відсутній факт утримання та належності до членів сім`ї з поданих документів. Разом з тим, відповідно до пункту 5.1 Порядку №11, мати ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової допомоги на сім`ю, оскільки право мають лише дружина (чоловік) або дитина, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання потерпілого.

Суд звертає увагу, Закон №1105-XIV не містить визначення поняття сім`ї та її членів. У досліджуваному випадку слід також виходити із того, що ні Порядком №11, ні Законом №1105-XIV не передбачено вимог для отримання спірної одноразової допомоги подання доказів, які б засвідчували обставину «пов`язаності спільним побутом та наявності взаємних прав та обов`язків» між особою, яка померла внаслідок нещасного випадку та особами, які звертаються за отримання відповідної допомоги, - на день настання такого випадку.

За такого правового регулювання, з урахуванням предмету спору, суд визнає, що Сімейний кодекс України є спеціальним законом який має враховуватись при визначені поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом №1105-XIV.

Частиною 2 статті 1 Сімейного кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом, зокрема з метою утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї.

Відповідно до статті 2 Сімейного кодексу України, Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини, зокрема між батьками та дітьми (частина 1) та між рідними братами та сестрами (частина 2).

Частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. А частиною 4 цієї статті визначено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поряд з цим, згідно з статтею 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з другою групою інвалідності відповідно до довідки МСЕК, потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та отримує пенсію по інвалідності - мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05.08.1996.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з першою групою інвалідності відповідно до довідки МСЕК, потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 категорії та отримує пенсію по інвалідності - рідна сестра ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області від 28.09.2020 №3218 про склад сім`ї, що видана уповноваженому власнику ОСОБА_1 станом на 28.09.2020 про те, що за адресою АДРЕСА_1 до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (заявник);

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 (донька);

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (донька);

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 (син).

Відповідно до довідки ЦНАП Сарненської міської ради Рівненської області від 19.05.2023 №473/01-21, виданої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 жительці АДРЕСА_1 в тім, що згідно Реєстру територіальної громади міста Сарни Рівненської області, громадянин України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою відповідно до реєстру громади міста Сарни/Єдиного державного демографічного реєстру, на день смерті ОСОБА_3 (16.09.2020) було зареєстровано 4 особи: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідачем не заперечується, що вказана довідка підтверджує факт реєстрації за однією адресою потерпілого з позивачами.

Суд наголошує, що вищезазначені довідки є самостійними та достатніми доказами проживання з померлим однією сім`єю.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.09.2020, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Отже, матеріалами справи підтверджено, що до 16.09.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були сім`єю на підставі кровного споріднення, що спільно проживали.

Як вже зазначалось судом, відповідно до частини 2 статті 35 Закону №1105-XIV непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є зокрема особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо вони не працюють та особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

З відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5) про особу ОСОБА_1 , судом не встановлено факту її перебування у трудових відносинах, зокрема у вересні 2020 року.

Оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - непрацездатні члени сім`ї ОСОБА_3 та є особами з інвалідністю, а матеріали справи не містять доказів того, що вказані особи працювали (отримували дохід, окрім пенсії по інвалідності), відтак на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання (перебували на утриманні).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 перебував у шлюбі та мав дітей (як і доказів того, що сестра ОСОБА_5 , брат ОСОБА_6 є особами з інвалідністю). Відповідачем вказаних фактів не доведено.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право на одержання щомісячних страхових виплат, одноразової допомоги його сім`ї та одноразової страхової виплати (кожній особі) на підставі частини 1 статті 35 та частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV.

За наведеного, зазначення відповідачем у постанові (рішенні) від 18.07.2024 №18590/03-16 того, що «мати ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_2 не знаходилися на утриманні та не є членами сім`ї потерпілого ОСОБА_3 , оскільки відсутній факт утримання та належності до членів сім`ї»; «відповідно до пункту 5.1 Порядку №11, мати ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової допомоги на сім`ю, оскільки право мають лише дружина (чоловік) або дитина, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання потерпілого» суд вважає безпідставними.

З вищенаведених підстав, суд відхиляє відповідні доводи наведені у відзиві.

У статті 39 Закону №1105-XIV встановлені виключні підстави для відмови у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг, а саме, якщо:

1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку;

2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок;

3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку.

Також, уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Суд зазначає, що жодної з перелічених підстав відмови, визначених законодавством, у межах даних правовідносин не встановлено.

Виходячи із послідовного аналізу наведеного нормативно-правового регулювання та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про протиправність постанови (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.07.2024 №18590/03-16 щодо відмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у призначенні одноразової допомоги його сім`ї, одноразової допомоги кожній особі, яка перебувала на його утриманні та щомісячної страхової виплати як особам, які мають на це право в разі смерті потерпілого ОСОБА_3 .

В силу вимог статті 41 Закону №1105-XIV страхові виплати здійснюються щомісяця у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку або за рішенням суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на страхові виплати у зв`язку із смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Одноразова допомога виплачується потерпілому в місячний строк з дня визначення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а в разі смерті потерпілого - у місячний строк з дня його смерті особам, які мають на це право.

Якщо справа про страхові виплати розглядається вперше після спливу трьох років з дня втрати потерпілим працездатності внаслідок нещасного випадку або з дня смерті годувальника, страхові виплати здійснюються з дня звернення.

Страхові виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим або особою, яка має на це право, здійснюються за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

При цьому, як вже зазначалось судом, частиною 5 статті 36 Закону №1105-XIV передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Нещасний випадок, що стався 04.09.2020, внаслідок якого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер - визнаний таким, що є пов`язаним із виробництвом 28.02.2023 на підставі Акту розслідування.

Таким чином, право на страхові виплати виникло 28.02.2023.

Згідно з статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» №2710-IX від 03.11.2022 установлено з 1 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6700 грн.

Отже, сума одноразової допомоги передбаченої пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV становить 268000,00 грн (з розрахунку 6700,00 х 40 = 268000,00 грн). Сума одноразової страхової виплати кожній особі передбаченої пунктом 2 частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV становить 53600,00 грн (з розрахунку 6700,00 х 8 = 53600,00 грн).

Поряд з цим, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-IX від 09.11.2023 установлені розміри мінімальної заробітної плати: у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень.

Отже, визначені позивачем суми одноразової допомоги (320000,00 грн) та одноразових страхових виплат (64000,00 грн) передбачених пунктами 1-2 частини 5 статті 36 Закону №1105-XIV є помилковими, оскільки здійснені з урахуванням мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 2024 рік (8000,00 грн х 40 = 320000,00 грн; 8000,00 х 8 = 64000,00 грн).

Оскільки, справа про страхові виплати розглядалася вперше в межах трьох років з дня смерті ОСОБА_3 , а днем виникнення права на виплати у позивачів є 28.02.2023, суд вважає, що щомісячні страхові виплати на кожну із них у розмірі мінімальної заробітної плати, що визначається відповідно до чинного законодавства підлягають призначенню саме з цієї дати.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 384000,00 грн, суд зазначає, що ця вимога не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 384000,00 грн гривень позивач покликалася на завідомо безпідставної та тривалої в часі відмови відповідача призначити та виплатити страхові виплати, а розмір визначила виходячи з вищезазначеної розрахованої суми неотриманих виплат (одноразової допомоги 320000,00 грн та одноразових страхових виплат 64000,00 грн).

Однак, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які свідчать про спричинення позивачу моральної шкоди, які підтверджують наявність будь-яких наслідків такої шкоди. Позивач скористалася своїми правами та оскаржила протиправні дії відповідача, однак сам факт наявності неправомірних дій не є підставою для висновку про спричинення позивачу моральної шкоди. Позивачем не обґрунтований розмір моральної шкоди та відсутні будь-які докази, які б давали можливість визначити розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу.

Більше того, у суду відсутні будь-які докази щодо існування причинного зв`язку між діями відповідача та наявності душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів тощо.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими обґрунтовані позовні вимоги, знайшли своє часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється, адже позивач звільнена від сплати судового збору, а заяв про понесення інших судових витрат до суду не надходило.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 18.07.2024 №18590/03-16 про відмову у призначенні та виплаті ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , передбачених щомісячних страхових виплат, одноразової допомоги сім`ї та одноразової страхової виплати на підставі частини 1 статті 35 та частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 28.02.2023 щомісячні страхові виплати, передбачені статтею 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову допомогу сім`ї та одноразові страхові виплати передбачені частиною 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку зі смертю внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3 , а саме:

одноразову допомогу як його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

одноразову страхову виплату кожній особі у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 25 жовтня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах недієздатної дочки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м.Рівне, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко