Справа № 420/31256/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко О.А.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

представник позивача Малюти В.В. (згідно довіреності),

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Одеської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерне товариство «УКРСИББАНК» про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 07.10.2024 року надійшов позов Одеської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 18.09.2024 р. у виконавчому провадженні № 76064376, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семиразумом Євгенієм Володимировичем;

- визнати протиправною та скасувати пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 76064376 від 18.09.2024 р., винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семиразумом Євгенієм Володимировичем.

09.10.2024 року від позивача до суду надійшла заява разом із доказами сплати судового збору.

Ухвалою від 14 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву Одеської міської ради. Відкрити провадження у адміністративній справі. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерне товариство «УКРСИББАНК». Також в ухвалі визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Одеська міська рада не погоджується з винесеною старшим державним виконавцем постановою про стягнення виконавчого збору, вважає її такою, що прийнята внаслідок не правильного застосування старшим державним виконавцем ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення розрахунку розміру виконавчого збору.

Позивач вважає, що старший держаний виконавець в оскаржуваній постанові неправомірно визначив виконавчий збір саме у розмірі 207 050,00 грн. Зокрема, єдиним доказом вартості спірного майна - квартири є відомості, які містяться в Іпотечному договорі, а саме: ринкова вартість предмету іпотеки (квартири, на яку звертається стягнення у даному виконавчому провадженні), згідно зі звітом незалежного оцінювача становить 529 053,00 грн.

Натомість, старший державний виконавець розрахував вартість виконавчого збору із суми гривневого еквіваленту 50 000,00 дол. США станом на момент відкриття виконавчого провадження, що, на думку позивача, є неприпустимо, адже предметом розгляду справи № 916/2583/21 є не стягнення коштів з Одеської міської ради, а саме: звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить територіальній громаді в особі Одеської міської ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.09.2007 р., шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Як стверджує позивач приписи ч.1, ч.2 ст. 27, ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.41 Закону України «Про іпотеку» та те, що предметом спору у справі № 916/2583/21 є звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно квартиру, власником якої стала територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради, а не стягнення коштів з Одеської міської ради, старший державний виконавець при розрахунку розміру виконавчого збору був зобов`язаний виходити з визначеної вартості майна, права на звернення стягнення на яке набув банк, а саме з 529 053,00 грн, а не з розміру заборгованості за кредитним договором, що було предметом іншого судового спору.

Крім того, позивач зауважує, що банк до Одеської міської ради з окремим позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором не звертався.

Ухвалою судді від 14.10.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву Одеської міської ради, відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою Одеської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерне товариство «УКРСИББАНК», призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 12:00 год. 22.10.2024 року, витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідченої копії матеріалів виконавчого провадження № 76064376.

22.10.2024 року (вх.№ЕС/55454/24) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вважає позов безпідставним та необґрунтованим.

З покликанням на фактичні обставини справи та нормативно обґрунтовуючи власні доводи приписами ст.1, ч.4 ст.4, ч.1 ст.5, ч.1, ч.2 ст.18, ст.19, ч.1 ст.26, ч.2, ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», приписи розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 22.10.2024 року, яка прийнята на місці та занесена до протоколу судового засідання відкладено розгляд справи на 14:10 год. 23.10.2024 року.

У судому засіданні 23.10.2024 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи у судове засідання 23.10.2024 року не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив на позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

25.09.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі банк) та ОСОБА_1 (далі позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі також кредитний договір), за яким банк зобов`язувався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 99 900,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 504 495,00 грн за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору.

25.09.2007 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (далі іпотекодавець) було укладено іпотечний договір, за яким іпотекодавець передає в іпотеку банку нерухоме майно квартиру, що складається з 3 житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 62,1 кв.м., та знаходиться адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

Відповідно до вказаного Іпотечного договору ринкова вартість квартири згідно зі звітом незалежного оцінювача становить 529 053,00 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 р., залишеним без змін постановами Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2023 р. та Верховного Суду від 07.12.2023 р. у справі № 916/2583/21, позов АТ «Укрсиббанк» задоволено повністю, зокрема, вирішено стягнути на користь АТ «Укрсиббанк» з територіальної громади в особі Одеської міської ради 50 000,00 доларів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить територіальній громаді в особі Одеської міської ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.09.2007 р., шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На вказане рішення суду 05.10.2023 року Господарським судом Одеської області було видано наказ про примусове виконання №916/2586/21.

02.09.2024 року АТ «Укрсиббанк» звернулось до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання наказу по справі №916/2586/21 від 05.10.2023 року, виданого Господарським судом Одеської області.

03.01.2024 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щегловою Е.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі приписів частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (із змінами).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.01.2024 по справі №916/2583/21 скаргу (від 18.01.2024 р. за вх. № 2-81/24) Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено частково; визнано незаконними та протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щеглової Евгенії Віталіївни, здійснені під час повернення «УкрСиббанк» виконавчого документу наказу по справі № 916/2583/21 від 05.10.2023 р. що видав: Господарський суд Одеської області про стягнення на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» з територіальної громади в особі Одеської міської ради 50 000 доларів 00 центів США шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, щодо повернення без прийняття до виконання.

18.09.2024 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семиразумом Євгенієм Володимировичем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 76064376 на підставі наказу Господарського суду Одеської області від 05.10.2023 р. у справі № 916/2583/21.

Пунктом 3 вказаної постанови старшим державним виконавцем вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 207 050,00 грн.

Крім того, 18.09.2024 р. старшим державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 76064376 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 207 050,00 грн.

Вважаючи протиправною та такою, що підлягає скасуванню постанову про стягнення виконавчого збору від 18.09.2024 р. у виконавчому провадженні № 76064376, винесену старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семиразумом Євгенієм Володимировичем та протиправним та таким, що підлягає скасуванню пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 76064376 від 18.09.2024 р., винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семиразумом Євгенієм Володимировичем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі також Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно із ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Частиною 7 статті 51 Закону №1404-VIII примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до частин 1 статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчим збором є збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з ч.3 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 даної статті визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Порядок звернення стягнення на майно боржника визначено розділом VII Закону №1404-VIII.

Так, частиною 1 статті 48 Закону №1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з ч.6 ст. 48 Закону №1404-VIII стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця

Так, спірним при розгляді даної справи є питання наявності у відповідача права визначати розмір виконавчого збору виходячи із суми, що підлягає примусовому стягненню, чи наявний, на думку позивача, обов`язок визначати його виходячи з вартості майна.

Як вже вказано вище, згідно з ч.3 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Роз`єднувальний сполучник «або» виділяє два окремі способи визначення бази для нарахування виконавчого збору.

При цьому приписи Закону №1404-VIII не містять імперативного обов`язку у відповідача визначати його саме виходячи із суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню чи із вартості майна.

Суд наголошує, що рішенням Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 р. на який і було видано Господарським судом Одеської області наказ про примусове виконання №916/2586/21, вирішено стягнути на користь АТ «Укрсиббанк» з територіальної громади в особі Одеської міської ради 50 000,00 доларів США.

Тобто дане рішення є саме рішенням про стягнення заборгованості.

При цьому одночасно із прийняттям рішення, судом вирішено визначити спосіб його виконання, а саме шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить територіальній громаді в особі Одеської міської ради як відумерла спадщина після смерті ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 25.09.2007 р., шляхом продажу з прилюдних торгів за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Суд зазначає, що встановлення способу виконання судового рішення не змінює тієї обставини, що рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 р. по справі №916/2586/21 є саме рішенням про стягнення з відповідача заборгованості.

Таким чином, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані постанови діяв у відповідності та на підставі приписів чинного законодавства.

За таких обставин, суд доходить висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст.7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Одеської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Одеська міська рада (65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1 ).

Відповідач Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (65091, м. Одеса, вул. Розумовська, буд. 37, ).

Третя особа - акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (вул. Андріївська, буд. 2/12, м. Київ, 04070; .

Суддя О.А. Вовченко

.