Справа № 340/274/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 340/274/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року (суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.09.2023 №57 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05.01.2024 №57 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу для пенсії ОСОБА_1 періоди її роботи з 01.01.1993 по 04.01.1997 в Орендному підприємстві «Роздрібне торговельне підприємство Торговельний центр» та з 05.01.1997 по 01.03.1998 у Відділі субсидій райвиконкому Маловисківської районної ради народних депутатів Кіровоградської області згідно записів її трудової книжки НОМЕР_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26-28 закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 7.09.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2023 позивач досягла пенсійного віку 60 років і звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області особисто із заявою про призначення пенсії за віком від 11.09.2023. У жовтні 2023 на адресу позивача звичайним листом Укрпошти надійшов лист відповідача від 03.10.2023 №1100-0304-8/52135 (копія додається), яким її було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До листа було додано рішення від 18.09.2023 №57 про відмову в призначенні пенсії. В даному рішенні зазначено, що заяву позивача від 11.09.2023 було розглянуто та відмовлено по причині недостатності у позивача страхового стажу, оскільки до нього не було зараховано всі періоди трудової діяльності, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.08.1982, оскільки «трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: печатка, якою засвідчено титульну сторінку трудової книжки, не відповідає печатці, якою засвідчено перший запис про роботу» (дослівно з тесту рішення, копія додається). Страховий стаж позивача обчислено починаючи з 2002 року за даними з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по формі ОК-5 в розмірі 16 років 10 місяців (копія рішення з розрахунком стажу в додатках до позову). Позивач вжила всіх можливих заходів для отримання документів на підтвердження записів про роботу в її трудовій книжці. 29.12.2023 позивач через вебпортал ПФУ подала заяву про допризначення пенсії у зв`язку з додатково наданими документами (копія в додатках до позову). До заяви додала вищезазначені довідки та інші документи на підтвердження періодів трудової діяльності, зазначених в трудовій книжці, свідоцтво про шлюб на підтвердження зміни прізвища. Рішенням від 05.01.2024 №57 позивачу повторно відмовлено в призначенні пенсії за віком. Дане рішення за принципом екстериторіальності приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач1 по справі). Причиною відмови знову-таки зазначено недостатність у позивача необхідного (30 років) страхового стажу. Під час прийняття рішення відповідачем1 не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи «з 01.01.1993 по 04.01.1997, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, з 05.01.1997 по 01.03.1998, оскільки виправлення в даті наказу про прийняття на роботу» (з тексту рішення). Розмір страхового стажу позивача в даному рішенні зазначено 29 років 6 місяців 19 днів.Вважає зазначені рішення безпідставними та необґрунтованими у зв`язку з чим звернулась до суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18 вересня 2023 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 11 вересня 2023 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05 січня 2024 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 29 грудня 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11 вересня 2023 року, врахувавши правовий висновок суду.

У задоволенні позову в іншій частині вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи «з 01.01.1993 по 04.01.1997, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, з 05.01.1997 по 01.03.1998, оскільки виправлення в даті наказу про прийняття на роботу».

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.09.2023 позивачка досягла пенсійного віку 60 років і звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області особисто із заявою про призначення пенсії за віком від 11.09.2023.

У жовтні 2023 на адресу позивачки надійшов лист відповідача від 03.10.2023 №1100-0304-8/52135, яким її було повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

До листа було додано рішення від 18.09.2023 №57 про відмову в призначенні пенсії. В даному рішенні зазначено, що заяву позивача від 11.09.2023 було розглянуто та відмовлено по причині недостатності у позивача страхового стажу, оскільки до нього не було зараховано всі періоди трудової діяльності, зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 05.08.1982, оскільки «трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: печатка, якою засвідчено титульну сторінку трудової книжки, не відповідає печатці, якою засвідчено перший запис про роботу» (дослівно з тесту рішення, копія додається). Страховий стаж позивача обчислено починаючи з 2002 року за даними з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по формі ОК-5 в розмірі 16 років 10 місяців (копія рішення з розрахунком стажу в додатках до позову). Позивач вжила всіх можливих заходів для отримання документів на підтвердження записів про роботу в її трудовій книжці.

29.12.2023 позивач через вебпортал ПФУ подала заяву про допризначення пенсії у зв`язку з додатково наданими документами (копія в додатках до позову). До заяви додала вищезазначені довідки та інші документи на підтвердження періодів трудової діяльності, зазначених в трудовій книжці, свідоцтво про шлюб на підтвердження зміни прізвища.

Рішенням від 05.01.2024 №57 позивачу повторно відмовлено в призначенні пенсії за віком. Дане рішення за принципом екстериторіальності приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач1 по справі). Причиною відмови знову-таки зазначено недостатність у позивача необхідного (30 років) страхового стажу. Під час прийняття рішення не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи «з 01.01.1993 по 04.01.1997, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, з 05.01.1997 по 01.03.1998, оскільки виправлення в даті наказу про прийняття на роботу» (з тексту рішення). Розмір страхового стажу позивача в даному рішенні зазначено 29 років 6 місяців 19 днів.

Позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.09.2023 №57 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05.01.2024 №57 про відмову в призначенні їй пенсії, вважає що має право на зарахування всіх періодів трудової діяльності згідно її трудової книжки до страхового стажу для пенсії, у зв`язку з чим звернулась за захистом своїх прав до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про пенсійне забезпечення», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії кожної особи, обчислений за нормами Закону, є індивідуальним і залежить від набутого особою страхового стажу та отримуваної заробітної плати та обчислюється як добуток осучасненої заробітної плати на коефіцієнт страхового стажу. Для кожного пенсіонера визначається коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та індивідуальний коефіцієнт заробітку, від якого залежить середньомісячний заробіток для обчислення пенсії. Величина зазначених коефіцієнтів впливає на розмір пенсійної виплати. Заробітна плата для обчислення пенсії визначається як добуток середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії на індивідуальний коефіцієнт заробітної плати. Період, за який враховується заробітна плата не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів є підприємство роботодавець.

Також слід зазначити, що відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Як встановлено зі змісту трудової книжки НОМЕР_1 від 05.08.1982, позивачка у період з 01.01.1993 по 04.01.1997 працювала в Орендному підприємстві «Роздрібне торговельне підприємство Торговельний центр» та з 05.01.1997 по 01.03.1998 працювала у Відділі субсидій райвиконкому Маловисківської районної ради народних депутатів Кіровоградської області.

Довідкою Маловисківського архіву №455 від 29.12.2023 про заробітну плату підтверджено період роботи позивача з 05.01.1997 по 01.03.1998 у Відділі субсидій райвиконкому Маловисківської районної ради народних депутатів Кіровоградської області, однак відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення від 05.01.2024 №57 не взяв дану довідку до уваги.

Записи про спірні періоди роботи в трудовій книжці позивача внесені в повному обсязі, в чіткій послідовності, за відсутності виправлень, що перешкоджають розумінню тексту, та з наявними відбитками печатки підприємств.

Згідно з положеннями Закону №1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Тобто, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Такий правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а.

Разом з тим встановлено, що матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, що спрямовані на отримання будь-яких додаткових документів щодо підтвердження трудового стажу позивача.

Водночас до суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивачки (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Наявність недоліків у заповненні в трудової книжки не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Крім того, на позивача не покладено обов`язок щодо перевірки усіх реквізитів заповнення трудової книжки.

Колегія суддів зауважує, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Колегія суддів підтримує висновок про те, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

З огляду на вищевикладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18 вересня 2023 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 11 вересня 2023 року та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05 січня 2024 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі заяви від 29 грудня 2023 року, а з врахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу, обставин справи, з метою ефективного захисту порушеного права позивача - правильно зобов`язав повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 11 вересня 2023 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров