Справа № 120/565/24
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 жовтня 2024 р. Справа № 120/565/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з липня 2000 року по травень 2022 року він працював у Головному управлінню Національної поліції у Вінницькій області.

У вересні 2023 року був звільнений з органів Національної поліції України. Під час звільнення із позивачем не було проведено розрахунку в повному обсязі. Зокрема, за період його служби з квітня 2020 року по травень 2022 року позивачу не виплачено у повному обсязі грошове забезпечення, в тому числі додаткову доплату за службу в особливих умовах (період дії карантину), передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

В листопаді 2023 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з заявою про виплату у повному обсязі грошового забезпечення, зокрема додаткової доплати за службу в особливих умовах (період дії карантину), передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

Однак, листом від 21.12.2023 № 29/Д-130 позивачу було повідомлено, що спірна доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт. Крім того, для здійснення вказаних видатків головним розпорядником бюджетних коштів - Міністерством внутрішніх справ України передбачено бюджетну програму по КПКВК 1007060 "Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та її наслідками".

Не погоджуючись із такою відмовою, вважаючи її протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Мотивуючи доводи відзиву, відповідач вказує на те, що з 16.03.2020 по 31.12.2020 підполковник поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника Тиврівського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. З 31.12.2020 по 05.02.2021 підполковник поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Вінницького районного управління Національної поліції у Вінницькій області. З 05.02.2021 по 11.02.2021 на підполковника поліції ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків за не вакантною посадою заступника начальника відділу поліції № 2 Вінницького районного управління Національної поліції у Вінницькій області. З 11.02.2021 по 04.05.2022 на підполковника поліції ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків за не вакантною посадою начальника відділу поліції № 2 Вінницького районного управління Національної поліції у Вінницькій області. 04.05.2022 підполковника поліції ОСОБА_1 переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Київській області.

Відповідно до Постанови № 375 для нарахування додаткової доплати поліцейським на підставі вказівки керівництва Головного управління (службові телеграми) керівниками структурних підрозділів апарату ГУНП, підпорядкованих йому підрозділів, відділів (відділень) поліції, командирами стройових підрозділів надавались сформовані списки поліцейських, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням. Зазначена інформація щомісячно була оформлена належним чином, підписана керівником відповідного підрозділу та затверджена заступником начальника ГУНП (за напрямком службової діяльності).

Разом з тим, відповідач вказує, що за період з 01.04.2020 по 09.05.2022 доплата у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 375 « Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, уставленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19" йому не нараховувалась та не виплачувалась. У списках, які надавалися Тиврівським відділенням поліції Жмеринського відділу поліції та Вінницьким районним управлінням поліції ГУНП у Вінницькій області за період з 01.01.2020 по 17.02.2021 роки відсутня інформація про несення ОСОБА_1 служби у таких умовах, а отже, підстав для нарахування та виплати вищевказаної доплати не було.

Відповідь на відзив позивачем не подавалась.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив, що з липня 2000 року по травень 2022 року ОСОБА_1 працював у Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області.

У вересні 2023 року позивач був звільнений з органів Національної поліції України. Під час звільнення зі служби з позивачем не було проведено повний розрахунок. Зокрема, в період його служби з квітня 2020 року по травень 2022 року не виплачено у повному обсязі грошове забезпечення, а саме додаткову доплату за службу в особливих умовах (період дії карантину), передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

В листопаді 2023 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області з заявою про виплату у повному обсязі грошового забезпечення, а саме додаткової доплати за службу в особливих умовах (період дії карантину), передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375.

Однак, листом від 21.12.2023 за № 29/Д-130 ОСОБА_1 було повідомлено, що спірна доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт. Крім того, для здійснення вказаних видатків головним розпорядником бюджетних коштів - Міністерством внутрішніх справ України передбачено бюджетну програму по КПКВК 1007060 "Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2, та її наслідками".

Позивач не погоджується із такою відмовою, вважає її протиправною та такою, що порушує його права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», частинами першої та другої статті 94 якого встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» №988 від 11.11.2015 (далі - Постанова №988) передбачено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) встановлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.

Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі Постанова №375) врегульовано, що на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Відповідно до пунктів другого-п`ятого Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом першим цієї Постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Встановлення доплати, визначеної пунктом першим Постанови №375, працівникам надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору, які безпосередньо надають соціальні послуги за місцем проживання/перебування їх отримувачів (вдома), здійснюється у граничному розмірі до 100 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок №485).

Порядок №485 визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Відповідно до пункту 2 Порядку №485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку №485 кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови №375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03.06.2020 №431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Відтак, рішення щодо визначення персонального переліку поліцейських, які у зв`язку із виконанням службових обов`язків у період дії карантину мали безпосередній контакт з населенням, та встановлення додаткової доплати останнім пропорційно до відпрацьованого часу в особливих умовах, приймає начальник відповідного органу поліції.

Таким чином, підставою для отримання поліцейським доплати за Постановою №375 є одночасна наявність таких умов:

робота у період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України, та протягом 30 днів з дня його відміни;

забезпечення життєдіяльності населення, зокрема, шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян; наявність безпосереднього контакту з населенням внаслідок виконання обов`язків.

Зазначена доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт. При цьому, за змістом постанови №375, виплата здійснюється пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах, тобто враховується час роботи, яка виконувалась за наявності усіх трьох наведених вище умов.

Аналогічна правова позиція відображена у рішеннях Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №820/4619/16, від 14.03.2019 у справі №820/660/17, від 26.04.2023 у справі №420/19450/21.

Як свідчать матеріали справи, з 16.03.2020 по 03.01.2021 підполковник поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді начальника Тиврівського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

З 04.01.2021 по 04.02.2021 підполковник поліції ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Вінницького районного управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

З 05.02.2021 по 10.02.2021 на підполковника поліції ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальника сектору кримінальної поліції.

З 11.02.2021 по 09.05.2022 на підполковника поліції ОСОБА_1 було покладено тимчасове виконання обов`язків за не вакантною посадою начальника відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

З 10.05.2022 підполковника поліції ОСОБА_1 переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Київській області.

Під час служби позивач виконував посадові обов`язки, які полягають зокрема у забезпеченні життєдіяльності населення, в тому числі шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, забезпеченні адміністративними послугами, та внаслідок виконання своїх обов"язків мав безпосередній контакт з населенням.

Підтвердженням того, що ОСОБА_1 безпосередньо мав контакт з населенням внаслідок виконання своїх обов`язків, являється особистий прийом громадян, який здійснюється саме керівництвом територіальних органів Національної поліції України.

Таким чином, суд констатує, що позивач протягом усього спірного періоду виконував обов`язки керівництва територіальних органів Національної поліції України та в силу своїх посадових обов`язків проводив відкритті зустрічі з представниками органів місцевого самоврядування з метою налагодження ефективної співпраці з населенням та органів місцевого самоврядування, обговоренням діяльності поліції та методів попередження здійснення проступків та вчинення злочинів, а відтак здійснював безпосередній контакт з представниками відповідних органів та населенням.

А тому посилання відповідача на те, що позивач, як поліцейський, у спірний період не забезпечував життєдіяльність населення та внаслідок виконання своїх посадових обов`язків не мав безпосереднього контакту з населенням являється необґрунтованим.

Крім того, суд зауважує, що в листі відповідача від 21.12.2023 за № 29/Д-130 зазначено лише, що в списках, які подавалися за період з 2020 по 17.02.2021 року була відсутня інформація про несення позивачем служби у відповідних умовах, а отже підстав для нарахування та виплати вищевказаної доплати не було.

При цьому щодо іншого періоду ( з 18.02.2021 по 09.05.2022 року ) відповідач жодним чином не заперечує право позивача на виплату спірної доплати, а лише з посиланням на фінансування зазначених заходів по окремій бюджетній програмі КПКВ 1007070 та вимоги ст. 48 Бюджетного кодексу України зазначає, що ГУНП у Вінницькій області здійснювало виплату додаткової доплати в межах доведених НПУ кошторисних призначень на 2021 рік лише за період з 01.01.2021 по 17.02.2021 року.

Щодо наведеного, суд зауважує, що посилання відповідача на відсутність фінансування для здійснення відповідних доплат є неприйнятним, оскільки відсутність коштів на рахунку відповідача для виплати доплати на період дії карантину не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 26 квітня 2023 року в справі № 420/19450/21.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за період з 01.04.2020 по 09.05.2022.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині періоду з 10.05.2022 року по 30.05.2022, оскільки відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 04 травня 2022 року № 60о/с, позивача (підполковника поліції ОСОБА_1 ) з 10 травня 2022 року переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Київській області, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає таке.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Аналіз наведеної норми законодавства вказує, що саме по собі порушення прав особи ще не свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, оскільки така шкода повинна мати певний прояв у вигляді, зокрема, фізичних та/або душевних страждань, приниженні честі і гідності тощо, і наявність таких обставин повинна довести особа, яка вважає, що їй заподіяно моральну шкоду.

Аналогічного правового висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд в постанові від 23.10.2024 у справі № 120/1380/24.

Оцінивши і проаналізувавши наведені позивачем доводи та надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що оскаржуваними діями (бездіяльністю) відповідача йому заподіяно моральну шкоду, а саме позивач не надав належних пояснень та будь-яких доказів того, в чому полягає така шкода, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), з яких суд міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, та не доведено причинно-наслідковий зв`язок з предметом позову.

Відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні в справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог відповідно до вищевикладених мотивів.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Вінницькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 за період з 01.04.2020 по 09.05.2022.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову доплату за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 «Про деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» за період з 01.04.2020 по 09.05.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна