Справа № 200/7505/24
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про забезпечення позову

28 жовтня 2024 року Справа №200/7505/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Абдукадирова К.Е., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

25.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

-визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, як особі яка є здобувачем професійної освіти, навчається за денною формою та здобуває рівень освіти що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною 2 статті 10 закону України «Про освіту» та скасувати рішення відповідача, оформлене протоколом Комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.10.2024 року № 14 про відмову в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

-зобов`язати відповідача в особі голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 1 ч. 3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації як особі, яка є здобувачем професійної освіти, навчається за денною формою та здобуває рівень освіти що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною 2 статті 10 закону України «Про освіту», про що видати відповідний документ та зробити відповідний запис у військово-обліковому документі про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та внести відповідні дані в електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг».

Позивачем надана заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі щодо визнання дій(бездіяльності) противоправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви зазначає, що предметом позову є питання отримання є питання отримання громадянином ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 23 додатку 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (зі змінами в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року № 930) а саме: право на відстрочку надається здобувачам професійної, (професійно-технічної), фахової перед вищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».

Відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної бази з питань освіти № 262222 від 03.09.2024 року ОСОБА_1 було зараховано до відокремленого структурного підрозділу «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля» та наразі він є здобувачем освіти за денною формою навчання (на підставі даних, що містяться в Єдиній державній базі з питань освіти, ОСОБА_1 поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», наказ про зарахування № 143 від 16.08.2024 року).

26.09.2024 року з метою реалізації свого законного права на надання відстрочки від призову від військової служби під час мобілізації (як такого, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 1 частини 3 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 особисто засобами поштового зв`язку направив заяву (за формою, визначеною у додатку 4 вказаної постанови) про оформлення та надання вищевказаної довідки на відстрочку з довідкою про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти та наказом про зарахування на навчання.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отриманого ОСОБА_1 у відділенні «Укрпошти», вказану заяву було отримано посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) 02.10.2024 року.

Проте, в порушення п. 60 Порядку до Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року на 09.10.2024 року довідку на надання відстрочки від призову на військову служби під час мобілізації ОСОБА_1 отримано не було, замість цього було винесено, на думку заявника, незаконне рішення (згідно отриманого повідомлення) в якому безпідставно було відмовлено в надання відстрочки, з посиланням на те, що заяви та документи, що підтверджують право на відстрочку або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, подані ОСОБА_1 не особисто.

Заявник зазначає, що комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 (далі-заява), по-перше було порушено терміни розгляду заяви, відповідно до п. 60 Порядку до Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року, а саме заява повинна була розглянута комісією протягом семи днів з дати надходження, тобто враховуючи факт отримання заяви ОСОБА_1 02.10.2024 року посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , кінцева дата розгляду заяви 09.10.2024 року, а повідомлення про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації було винесено лише 14.10.2024 року. По друге: всі документи, які ОСОБА_1 направив на розгляд комісії, що було долучено до заяви було завірено відповідним чином (нотаріально), також до заяви було додано довідку з Єдиної державної електронної бази з питань освіти, в якій вказано, що ОСОБА_1 поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», також до вказаної довідки було долучено наказ про зарахування до навчального закладу № 143 від 16.08.2024 року тобто всі документи було подано у відповідності до ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з тим, замість отримання довідки про надання законного права на відстрочку, ОСОБА_1 отримав повістку про з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.10.2024 року на 10.00 годину з метою визначення призначення на особливий період.

Тобто співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) фактично не була вивчена отримана заява та додані до неі документи, не розглядалась по суті заява ОСОБА_1 про оформлення та надання довідки на відстрочку від призову під час мобілізації, а було винесено безпідставне рішення про відмову у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 подав заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку або копії таких документів, засвідчених в установленому порядку не особисто.

ОСОБА_1 зазначає, що якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію його права на відстрочку в разі встановлення наявності у нього такого права.

Розглянувши подану заяву та додані матеріали, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (пункт 1); або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (пункт 2).

Відповідно до частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частино 2 статті 151 КАС України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, зі змісту приписів частини 2 статті 150 КАС України випливає, що обов`язковими підставами для вжиття заходів забезпечення позову є обставини, за якими невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Інститут забезпечення позову за своєю сутністю та з урахуванням європейського досвіду є інститутом попереднього судового захисту порушеного права. На цій стадії процесу суд не констатує факт порушення права, однак забезпечує можливість виконання рішення суду, яке може бути прийнято на користь позивача.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року, №3-рн/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13) (пункт 9 мотивувальної частини рішення).

Європейський суд з прав людини у своєму рішення від 23.01.2014 року, №19336/04 Справа East/West Alliance Limited проти України вказав на те, що межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача (див., серед інших джерел, вищезазначене рішення у справі "Аксой проти Туреччини", п. 95, та рішення у справі "Кудла проти Польщі" [ВП], заява N 30210/96, п. 157, ECHR 2000-XI) (пункт 227).

Отже існування інституту забезпечення позову обумовлено потребою в ефективному юридичному захисті прав та інтересів людини. Ефективне використання інституту забезпечення позову унеможливить порушення права людини, яке, на думку останньої, є порушеним.

Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу вищезазначених норм випливає, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому особа, яка має право на відстрочку/бронювання, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, якщо заявника буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки/бронювання від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

Пунктом 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Дана норма є імперативною, вичерпною та не передбачає додаткових умов чи альтернатив окрім вказаних у цій нормі закону.

На підтвердження свого права заявником надані відповідні документи, а саме: наказ відокремленого структурного підрозділу «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля» №143 від 16.08.2024 про зарахування ОСОБА_1 студентом 1 курсу; довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної бази з питань освіти № 262222 від 03.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 було зараховано до відокремленого структурного підрозділу «Донбаський аграрний фаховий коледж Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля», форма навчання денна, ступінь/рівень освіти фаховий молодший бакалавр.

Відтак негативні наслідки від вжиття відповідних заходів забезпечення позову є явно неспівмірними з негативними наслідками, які можуть настати в разі призову позивача на військову службу за наявності у нього права на відстрочку.

Отже, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена пункту 1 частини 2 статті 150 КАС України.

При цьому суд зауважує, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс у разі спору можливо лише за наслідками розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням Кодексу адміністративного судочинства України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав повістку про з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 30.10.2024 року на 10.00 годину з метою визначення призначення на особливий період.

Суд погоджується з аргументами заявника про те, що якщо його буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію його права на відстрочку в разі встановлення наявності у нього такого права.

Зокрема, суд вважає, що у разі задоволення судом позову заявника до РТЦК, поновлення прав заявника буде неможливим, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

У зв`язку з вищенаведеним суд вважає, що саме такий захід забезпечення позову, як заборона ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі є адекватним та співмірним із позовними вимогами заявника.

Суд дійшов переконання, що невжиття такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів заявника.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 248, 256 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі щодо визнання дій(бездіяльності) противоправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя К.Е. Абдукадирова