Справа № 587/3030/24
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2024-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/3030/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., представника відповідача Бащука О.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, ОСОБА_2 , зазначаючи, що 22.06.2024 року о 08:01 год у Сумській області, с. Степанівка по вул. Мацака, буд. 1, інспектором відділення поліції №4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Бойком Денисом Вадимовичем винесено постанову №2248 серії ЕНА №2447155 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Як зазначено в оскаржуваній постанові, 22 червня 2024 року о 8 год. 01 хв. в с. Степанівка Сумського району, по вул. Мацака, буд. 1 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21043 НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Позивач зазначав, що він не керував транспортним засобом, т ому постанову не можна визнати законною, просив постановити рішення, який скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, стягнувши на його користь 1700 гривень витрат на правову допомогу, 605 гривень 50 копійок повернення судового збору.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача -Головного управління Національної поліції в Сумській області Бащук О.Р. просив відмовити в задоволенні позову, вважаючи оскаржувану постанову такою, що є обґрунтованою і такою, що відповідає вимогам закону.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши пояснення учасників справи. Дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 22.06.2024 року о 08:01 год у Сумській області, с. Степанівка по вул. Мацака, буд. 1, інспектором відділення поліції №4 (м. Суми) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області старшим лейтенантом поліції Бойком Д.В. винесено постанову №2248 серії ЕНА №2447155 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 . Як зазначено в оскаржуваній постанові, 22 червня 2024 року о 8 год. 01 хв. в с. Степанівка Сумського району, по вул. Мацака, буд. 1 ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21043 НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія, чим порушив вимоги п. 2.1.а Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП ( ар. с. 4).

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений статтею 251 КУпАП.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Нормами частини другої статті 70 КАС України встановлено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами першою, другою статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортні засобом особи, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно п. 2.1 "а1' Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N1306 від 10.10.2001 року, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного відповідного правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами. В оскаржуваній постанові №2248 серії ЕНА №2447155 відсутні посилання на докази вчинення правопорушення, зокрема, докази керування позивачем транспортним засобом.

У пункті 38 рішення по справі №404/4467/16-а від 20.02.19 Верховний суд зробив правовий висновок про те, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зрушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування».

Постанова притягнення до адміністративної відповідальності сама по собі не є доказом вчинення правопорушення, тому само по собі описане адміністративне правопорушення не може бути належним доказом вчинення особливого такого порушення.

До такого висновку дійшов Верховний Суд складі колегії судів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.04.2018 року у справі N338/1/17.

Відповідно статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом.

З дослідженого відеозапису події вбачається, що позивач не керував транспортним засобом, відеозапис починається з моменту, коли позивач знаходиться біля нерухомого автомобіля і категорично і послідовно стверджує, що він не керував транспортним засобом і не збирається цього робити ( ар.с.33).

Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач керував транспортним засобом, суду не надано, відтак, задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що доказів керування позивачем транспортним засобом нема, тобто позивач не керував транспортним засобом.

Оскільки Постанові №2248 серії ЕНА №2447155 винесена відносно особи, яка не керувала транспортним засобом, то вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, на користь позивач необхідно стягнути 1700 гривень витрат на правову допомогу та 605 гривень 50 копійок повернення судового збору.

В іншій частині подову необхідно відмовити, зокрема, щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 6800 гривень, оскільки штраф в розмірі саме 6800 гривень на позивача не накладався, отже і не може бути предметом оскарження в цій справі.

Беручи до уваги, що з оскаржуваною постановою позивач ознайомився лише 19 серпня 2024 року після початку примусового виконання оскаржуваної постанови, строк оскарження постанови необхідно поновити.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 71,70, 90 КАС України, ч. 2 ст. 126 КУпАП, п. 2.1 "а» Правил дорожнього руху України, ст. ст. 7,9, 245, 247, 251, 283, 280 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити строк на оскарження постанови №2248 серії ЕНА № 2447155 від 22.06.2024 року про накладення адміністративного стягнення.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 2248 серії ЕНА № 2447155 від 22.06.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 3400 гривень за вчинення правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 605,50 гривень сплаченого судового збору та 1 700 гривень витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного судупротягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко