Справа № 120/19145/23
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 жовтня 2024 р. Справа № 120/19145/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув її чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автодорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський, 643 км. Ізюмського району Харківської області, під час виконання робіт по розчищенню дорожнього покриття, внаслідок детонації невідомого предмету.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачка звернулась із заявою та відповідними документами до відповідача для призначення та отримання одноразової допомоги сім`ї загиблого. Однак, рішенням від 13.07.023 №2001-29264270 їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги на сім`ю з посиланням на ненадання документу, що прямо підтверджує належність до складу сім`ї померлого в розумінні поняття "сім`я" визначеного ст. 3 Сімейного кодексу України.

Позивачка із рішення відповідача непогоджується, що стало підставою для звернення до суду.

До суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву у якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що у відповідності до статті 30 Закону №1105 страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Дата народження заявника ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вік заявниці на момент звернення до Головного управління складав - 25 років,

Згідно Закону 1105 призначення страхових виплат потерпілим (членам їх сімей) здійснюється відповідно до Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, що затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018р. №11 (далі - Порядок 11) зі змінами, внесеними постановою правління Фонду соціального страхування України від 25.02.2021 р. №7.

Відповідно до п.п. 8 п. 5.1 Порядку №11, для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого.

Згідно з абз.1 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Єдиним нормативно-правовим актом, який діяв до 07.12.2016 року та надавав повноваження житлово-експлуатаційним організаціям видавати довідку про склад сім`ї, була постанова Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 р. №470.

З 07 грудня 2016 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.11. р. №861, якою внесено зміни до постанов Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. №470 і Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. №117, довідка за Формою №2 (про склад сім`ї) втратила чинність та її виключено з переліку документів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 затверджено форму довідки про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання особи, видача якої здійснюється виконавчим органом місцевого самоврядування. Даною формою довідки не передбачено підтвердження факту сімейних відносин, а також місця фактичного проживання членів сім`ї, а лише зазначається місце реєстрації проживання.

Враховуючи викладене, не надано документу, який би прямо підтверджував належність заявниці до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 , в розумінні поняття «сім`я» визначеного ст. 3 Сімейного кодексу України. Оскільки реєстрація місця проживання з померлим була за різними адресами

А відтак, Головним управлінням, було прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової допомоги на сім`ю за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку з ненаданням документу, який би прямо підтверджував належність до складу сім`ї померлого, в розумінні поняття «сім`я» визначеного ст. 3 Сімейного кодексу України.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Вивчивши матеріали справи, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між позивачкою та ОСОБА_2 укладено шлюб.

За час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював водієм автотранспортних засобів в ТОВ "АВТОСТРАДА ТРЕЙД ГРУП".

ІНФОРМАЦІЯ_4 на автодорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський, 643 км. Ізюмського району Харківської області, під час виконання робіт по розчищенню дорожнього покриття, внаслідок детонації невідомого предмету, ОСОБА_2 загинукв.

Комісією, утвореною наказом Північно-Східного міжрегіонального управління служби з питань праці від 12.04.2023 №212/ПНС, проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за наслідками якого складено Акт від 02.05.2023 спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16 год. 20 хв. в ТОВ "СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКО-НІМЕЦЬКЕ Підприємство "АВТОСТРАДА".

Відповідно до Акту від 02.05.2023 чоловік позивачки - ОСОБА_2 загинув внаслідок нещасного випадку, що пов`язаний з виробництвом.

12.06.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Вінницькій області з заявою про призначення одноразової грошової допомоги на сім`ю у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , внаслідок нещасного випадку на виробництв.

Головним Управлінням прийнято рішення №2001-29264270 від 13.07.2023, яким позивачці відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги на сім`ю за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з посиланням на не надання документу, який би прямо підтверджував належність заявниці до складу сім`я загиблого ОСОБА_2 , в розумінні поняття "сім`я" визначеного ст. 3 Сімейного кодексу України.

Позивачка із такою відмовою відповідача не погоджується, а тому звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України від 23.09.1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №1105-XIV).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Відповідно до п.2 ч.7 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», страхові виплати складаються із: страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Стаття 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає документи для розгляду справ про страхові виплати.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону, для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За приписами ч.2 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій: 1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами; 2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат; 4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат; 5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання; 6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання; 7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання; 8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи; 10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, у якості відмови у виплаті одноразової допомоги на сім`ю позивачці, зазначено наступне: «відповідно до п.п.8 п.5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, який затверджено Постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 № 11 (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Фонду соціального страхування від 25.02.2021 № 7), для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого... Не надано документу, який би прямо підтверджував наявність заявниці до складу сім`ї померлого ОСОБА_2 , в розумінні поняття "сімя" визначеного ст. 3СК України. Оскільки реєстрація місця проживання з померлим була за різними адресами», відносно чого суд зазначає наступне.

Статтею 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачений вичерпний перелік підстав, коли уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, а саме, якщо: 1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку; 2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок; 3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку. Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Жодної з перелічених підстав відмови, визначених законодавством, у межах даних правовідносин не визначено.

Пунктом 1 ч.5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються: одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Тобто, Законом не визначено такої додаткової підстави для отримання одноразової допомоги сім`єю, як реєстрація місця проживання за однією адресою з померлим потерпілим.

Дана норма Закону передбачає виплату одноразової допомоги у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї без прив`язки до реєстрації місця проживання.

У Постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 360/1239/19 (адміністративне провадження № К/9901/22831/19), суд зазначив, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не містить визначення сім`ї та її членів.

Верховний Суд дійшов висновку, що Сімейний Кодекс України є спеціальним законом, який має враховуватися при визначенні поняття сім`ї та її членів під час вирішення питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини першої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, в даному випадку, єдиною та достатньою умовою для призначення та виплати одноразової допомоги у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї - позивачці, як дружині, є факт перебування її в шлюбних відносинах з чоловіком, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці" («Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затверджений постановою КМУ від 17 квітня 2019 р. № 337).

За результатами розслідування згідно до п. 141-21 Порядку: спеціальна комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема, скласти акти за формою Н-1 згідно з додатком 11-1.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

На підтвердження спільного проживання за однією адресою позивачкою додатково було надано довідку Виконавчого комітету Шарородської міської ради від 09.06.2023 р. про фактичне місце проживання та реєстрації помелого ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, зазначено про фактичне місце проживання без реєстрації разом з ним дружини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окремо слід зазначити, що ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначає документи для розгляду справ про страхові виплати.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону, для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України. Відповідним документом є Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, який затверджено Постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 № 11.

Пунктом 5.1 Порядку передбачено, зокрема, що для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати, до управління (відділення) виконавчої дирекції Фонду подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою виконавчою дирекцію Фонду формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Абзацем 8 пункту 5.1 вказаного Порядку, всупереч Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», встановлена додаткова умова, яка дає право на отримання одноразової допомоги на сім`ю: «Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого».

Разом з тим, п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не вимагає доведення факту реєстрації за однією адресою з померлим потерпілим та передбачає виплату одноразової допомоги у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї без прив`язки до реєстрації місця проживання.

За змістом конституційних норм, правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування України не наділені правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту.

Конституційне поняття «Закон України», на відміну від поняття «законодавство України», не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень.

Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

Нормативно-правові акти правління Пенсійного фонду України та правління Фонду соціального страхування України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Таким чином, посилання Головного управління ПФУ у Вінницькій області на п.5.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, який затверджено Постановою правління Фонду соціального страхування України 19.07.2018 року №11, щодо вимоги наявності реєстрації місця проживання за однією адресою з померлим потерпілим, є безпідставним, оскільки постанови правління Пенсійного фонду України та постанови правління Фонду соціального страхування України є підзаконними нормативно-правовими актами, у зв`язку з чим при вирішенні спірних правовідносин слід керуватися правовим актом, який має вищу юридичну силу, у цьому випадку - Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

У Постанові Верховного Суду від 22 квітня 2021року у справі № 360/1239/19 (адміністративне провадження № К/9901/22831/19) суд зазначив, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не містить визначення сім`ї та її членів.

Верховний Суд дійшов висновку, що Сімейний Кодекс України є спеціальним законом, який має враховуватися при визначенні поняття сім`ї та її членів під час вирішення питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» наявні всі підстави для призначення та отримання на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на сім`ю у зв`язку із смертю ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного та встановлених вище фактів та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позивачкою були виконані та додержані всі вимоги, відповідно до чинного законодавства України, необхідні для призначення виплат в разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві згідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відтак, порушене право позивачки підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2001-29264270 від 13.07.2023 року щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги сім`ї загиблого та зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» одноразову грошову допомогу сім`ї загиблого.

Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функцій іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Розподіл судових витрат проведений відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №2001-29264270 від 13.07.2023 року щодо відмови в призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової допомоги сім`ї загиблого ОСОБА_2 , внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ОСОБА_1 одноразову допомогу сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, ОСОБА_2 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Суддя Комар Павло Анатолійович