Справа № 753/15181/24
Суддя: Мицик Ю. С.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/188/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року . Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Власенку Д.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та відшкодування шкоди.

Вимоги позову мотивовані тим, що 27.07.2024 інспектором взводу №1 роти № 1 батальйон № 1 полку № 2 у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Чапні О.В. відносно ОСОБА_1 винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2694131. Відповідно до винесеної постанови, 27.07.2024 13:39 год. в м. Києві по просп. Миколи Бажана, 16Д, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, чим порушила п.17.1 ПДР та здійснила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови були порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи. Вказує, що вона не керувала транспортним засобом у день та час, вказаний у постанові про адміністративне правопорушення, інспектором патрульної поліції під час розгляду справи не взяті до уваги та не долучені до матеріалів справи її письмові пояснення. Більш того, інспектором патрульної поліції не надано жодного доказу, який доводить факт порушення нею Правил дорожнього руху. Враховуючи вказане, вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП - відсутня об`єктивна сторона цього правопорушення, а тому оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню. Також позивач просить за рахунок бюджетних асигнувань відшкодувати їй матеріальну шкоду (витрати по сплаті штрафу) в сумі 680 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2024 позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу терміну для усунення недоліків.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи.

13.09.2024 на адресу суду від відповідача по справі Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшов відзив, в якому представник вказує, що викладені в позовній заяві твердження позивача є хибними, працівник патрульної поліції діяв відповідно до вимог законодавства, оскаржувана постанова є законною, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала, посилаючись на доводи, що в ньому викладені. Додатково вказала, що відповідачем до відзиву не долучено жодного належного доказу, порушення нею Правил дорожнього руху. Долучена до відзиву фотокартка, не містить ні дати ії створення, ні часу. Крім того, з фотокартки не можливо встановити водія, який знаходиться за кермом транспортного засобу. Наполягала на задоволенні позову та просила відшкодувати їй витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА № 2694131 від 27.07.2024, 27.07.2024 о 13:39 год. в м. Києві по просп. Миколи Бажана,16Д, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зупинку на смузі руху маршрутних транспортних засобів, яка позначена дорожнім знаком 5.8, під естакадою п.п.15.9 в, не маючи при собі реєстраційних документів на автомобіль порушивши, при цьому, п. 17.1 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, за що на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Як зазначено вище постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена поліцейським патрульної поліції, який відповідно до вимог ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ст. 122 КУпАП.

Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими особами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 КУпАП передбачено скорочене провадження, яке полягає у фіксації адміністративного правопорушення і накладенні адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Даний висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року в справі № 338/1/17 (К/9901/15804/18).

Відповідно положень ст. 251 КУпАП (зі змінами) доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, ч. 3 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в тому числі за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів.

Пунктами 5.8, 5.11 ПДР України (33. Дорожні знаки) позначаються «Дорога із смугою для руху маршрутних транспортних засобів» (Дорога, на якій по спеціально відведеній смузі здійснюється рух транспортних засобів за встановленим маршрутом та велосипеди) та «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» (Смуга призначена для руху транспортних засобів, що рухаються за встановленими маршрутами, та велосипедистів, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Дія знака поширюється на смугу руху, над якою він установлений. Якщо знак установлений праворуч від дороги, його дія поширюється на праву смугу руху).

Пунктом 17.1. ПДР України визначено, що на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.

Пунктом 15.9.в ПДР України забороняється зупинка на естакадах.

Позивач у своїй позовній заяві оскаржує обставини, встановлені інспектором поліції, а саме факт керування нею транспортним засобом та зупинки автомобіля в смузі для руху маршрутних транспортних засобів, на естакаді, як наслідок, вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є незаконним, необґрунтованим та недоведеним, оскільки вона ПДР не порушувала, а тому оскаржувана постанова є протиправною, незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню, а встановлені поліцейським в оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення нею вимог ПДР України, не відповідають дійсності.

Крім того, зазначає, що інспектором під час прийняття оскаржуваної постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтуються його висновок про скоєння нею адміністративного правопорушення, які б підтвердили порушення ПДР.

Відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 року в справі № 760/2846/17.

Також, згідно з п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 1 ч.1 Розділу І «Інструкції із застосування органами та| підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018 року, ця Інструкція регулює застосування opганами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалена, і використання інформації, отриманої з цих приладів.

Відповідно до пп. 6 п. 3 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», портативний відео реєстратор - це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Окрім того, відповідно до вищезазначеної Інструкції, відеореєстратор - пристрій призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації.

Таким чином, відеозаписи та фотознімки з портативного відеореєстратора і інспекторів та відеозаписи з реєстратора службового транспортного засобу є доказом вчинення або не вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та ст. ст. 72-76 КАС України.

Разом з тим, відповідачем не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження правомірності постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок органу (посадової особи) щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається зі змісту постанови, у п. 7 не зазначені відомості про наявність доказів, на яких зафіксовано правопорушення.

Твердження позивача про те, що вона не порушувала правил дорожнього руху, відповідачем не спростовані.

Суд не бере до уваги фотокартку долучену до відзиву, оскільки вона не містить жодної інформації на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху. На вказаній фотокартці не можливо достовірно встановити хто керує транспортним засобом, дату її створення, місце та час. Крім того, вона не містить будь яких фактичних даних, які ставляться в провину позивачу та зафіксовані в оспорюваній постанові.

За таких обставин, суд вважає, що достовірність змісту оскаржуваної постанови, а відповідно питання наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.3 КпАП України є недоведеними.

Відтак, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 27.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Крім того, позивач заявила вимогу щодо стягнення на її користь сплаченого штрафу, проте вказана вимога не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має бути заявлена в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суму штрафу, перераховану до бюджету на підставі постанови про застосування такого стягнення, яку надалі суд визнав протиправною та скасував, можна стягнути на користь платника згідно зі ст. 1212 ЦК як безпідставно утримувану. На такі правовідносини не поширюються приписи ЦК України про відшкодування шкоди та Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до Державного та місцевих бюджетів України, затвердженого наказом Мінфіну від 3 вересня 2013р. № 787.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 серпня 2023р. у справі № 910/5880/21.

Таким чином, вказана вимога задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, суд ,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2694131 від 27.07.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 680 грн за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В решті позову- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 23.10.2024.

Суддя: Ю.С.Мицик