Справа № 371/937/24
Суддя: Капшук Л. О.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

28.10.2024 Єдиний унікальний № 371/937/24 провадження № 2-а/371/27/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/937/24

Провадження № 2-а/371/27/24

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Литвин С.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду, посилаючись на ті обставини, що 24 червня 2024 року поліцейський СРПП Обухівського РУП ГУ НП в Київській області виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та застосував стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Постанову вважає незаконною та необґрунтованою, винесеною без достатніх доказів наявності складу адміністративного правопорушення і такою, що не відповідає обставинам справи, вимогам ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст.ст. 245, 276, 280 КУпАП. Зазначив, що у постанову занесено обставини, що не відповідають дійсності. Процедура винесення постанови також не була дотримана.

Вказав, що категорично заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення 24 червня 2024 року, оскільки не керував будь-яким транспортним засобом. Інспектор відділу поліції підійшов до нього поблизу Миронівської міської ради за адресою вулиця Соборності, 48 в місті Миронівка як до пішохода. В ході розмови інспектор звинуватив його у керуванні автомобілем в стані алкогольного сп?яніння. Витративши близько півтори години, ним пройдено тест на стан алкогольного сп?яніння у закладі охорони здоров?я, який показав вміст алкоголю 0,00 проміле.

Після цього інспектор доставив його за адресою: АДРЕСА_1 , де почав складати оскаржувану постанову. Будь-які права йому інспектор не роз?яснював, розгляд справи не проводив, лише вручив копію оскаржуваної постанови. На його неодноразові вимоги надати докази вчинення ним адміністративного правопорушення йому лише показали відеозапис, як він рухається пішки.

Просив скасувати оскаржувану постанову та стягнути з відповідача суму судових витрат, пов?язаних із розглядом справи у розмірі 5000,00 грн.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 22 липня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачу направлено за адресою його місцезнаходження 22 липня 2024 року.

29 липня 2024 року до Миронівського районного суду Київської області повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, за змістом якого відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками отримав 29 липня 2024 року.

Відповідно до положень ст. 257 КАС України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Аргументи учасників справи

01 серпня 2024 року та 13 серпня 2024 року від відповідача надійшли відзиви на позовну заяву. У відзивах представники відповідача просили відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості.

Заперечення проти позовних вимог обґрунтовані тими обставинами, що з записів портативних відеореєстраторів (нагрудної бодікамери поліцейського та відеореєстратора автомобіля) вбачається, що позивач 24 червня 2024 року о 10 год 17 хв керував автомобілем та не був пристебнутий засобами пасивної безпеки, які передбачені конструкцією, а саме ременем безпеки, а також були непрацюючі передбачені конструкцією замки дверей автомобіля, чим порушив вимоги підпункту 2.3 в, підпункту 31.4.7 ПДР, що і стало причиною зупинки транспорту. Йому було роз?яснено причину зупинки. На відео чітко зафіксовано, що позивач жодним чином не заперечував факт порушення ним ПДР.

При перевірці документів працівник поліції відрекомендувався, назвавши своє прізвище, ім?я, по батькові, звання та посаду. Нагрудна камера працювала, що підтверджується відеозаписом. Про здійснення відеофіксації старший лейтенант поліції ОСОБА_2 попередив позивача.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання відповідної постанови ОСОБА_1 було повідомлено, що він притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 1 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, та наданий для ознайомлення відеозапис з портативного відеореєстратора.

Невизнання ОСОБА_1 вини у вчинені адміністративного правопорушення необхідно розцінювати як спосіб уникнення відповідальності при накладенні адміністративного стягнення. Вказав на відсутність обставин, які б вказували на допущення інспектором порушень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та ставили під сумнів законність оскаржуваної постанови.

20 серпня 2024 року позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що діями співробітників поліції було грубо порушено його права як громадянина, що призвело до фізичних страждань, необхідності надання йому медичної допомоги у лікувальному закладі та завдало моральної шкоди.

Вказав, що 24 червня 2024 року приблизно о 10 год він керував автомобілем марки «Mercedec-Benz», д.р.н. НОМЕР_1 , та зупинився по вулиці Соборності в місті Миронівка біля приміщення міської ради у своїх справах. Після зупинки до нього під?їхав патрульний автомобіль співробітників поліції, які почали пред?являти йому претензії щодо керування транспортним засобом будучи не пристебнутим ременем безпеки.

Вказав, що категорично заперечував цей факт і просив надати йому докази вчиненого правопорушення. На що поліцейський повідомив, що докази будуть надані при розгляді справи. В подальшому під час спілкування будь-яких доказів вчинення ним правопорушення та керування транспортним засобом надано не було.

Зазначив, що на записі з відеореєстратора не зафіксовано часу його спілкування із співробітниками поліції протягом більше як години із часу зупинки до розгляду матеріалів. Під час його спілкування він був доставлений до Миронівської багатопрофільної лікарні для проведення освідування на стан алкогольного сп?яніння. Ознак сп?яніння виявлено не було. Проте у нього погіршилося самопочуття і йому надавалася медична допомога та об 11-36 год зроблено ЕКГ.

В той час, як він перебував у лікарні без його присутності була винесена оскаржувана постанова. Ці обставини не фіксувалися на реєстратор поліцейського і з початку його спілкування відеозйомка була виключена.

Зазначив, що він об 11-47 год заявив клопотання про надання можливості скористатися правовою допомогою. Такої можливості йому не надано. Об 11-48 год він просив надати йому докази вчинення правопорушення. Таких доказів йому надано не було. Об 11-49 год йому була надана для ознайомлення і підпису уже заповнена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

Також працівникам поліції він надавав письмові пояснення по обставинам справи, проте такі пояснення в матеріалах справи відсутні, фактично приховані співробітниками поліції.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено такі фактичні обставини.

24 червня 2024 року інспектор СР ПП Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 112857, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП і ч. 5 ст. 121 КУпАП, та застосував стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З змістом постанови ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Mercedec-Benz», д.р.н. НОМЕР_1 , не будучи пристібнутим засобами пасивної безпеки, а саме ременем безпеки та з непрацюючими передбаченими конструкцією замками дверей автомобіля, чим порушив п.п. 2.3. в та 31.4.7 ПДР.

З доданих до відзиву на позов відеозаписів з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що відеозапис розпочато з моменту, коли автомобіль працівників поліції під?їжджає до автомобіля марки «Mercedec-Benz», д.р.н. НОМЕР_1 , який зупинився на проїжджій частині дороги біля приміщення Миронівської міської ради по вулиці Соборності, 48 в місті Миронівка.

На питання позивача про причини зупинки працівник поліції пояснив, що такою причиною є порушення правил ПДР, зокрема керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки. Позивач не заперечував факт керування автомобілем, не вказував, що був пристебнутий ременем безпеки, натомість вимагав надати йому докази того, що він був не пристебнутий.

Під час розмови працівник поліції запропонував позивачеві продемонструвати наявність та справність ременя безпеки у транспортному засобі, чого позивач не зробив. Під час розмови позивач повідомив про технічну несправність замка передніх дверей зліва кабіни автомобіля. Факт наявності такої несправності зафіксовано на відео та підтверджено позивачем під час спілкування з працівником поліції.

Працівник поліції під час розгляду справи роз?яснив позивачеві його права, визначені в ст.ст. 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивач просив працівників поліції реалізувати його право на надання правничої допомоги та забезпечити присутність адвоката. На що працівник поліції повідомив, що позивач має право скористатися правничою допомогою, проте на працівників поліції не покладається обов?язок щодо забезпечення присутності адвоката. При цьому позивач не просив оголосити перерву в розгляді справи про адміністративне правопорушення чи відкласти її розгляд для реалізації свого права на правничу допомогу.

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23, п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Нормами ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені статтею 121 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених ч. 4 ст. 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Правопорушення, передбачене ст. 121 КУпАП, є правопорушенням у сфері забезпечення дорожнього руху, тому обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу працівник поліції не мав.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно вимог КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Суд вважає викладені у позовній заяві доводи позивача не обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до п. 2.3. в. ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Пунктом 31.1. ПДР визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.п. 31.4.7. г ПДР , забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

За керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані правила визначають безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом користуватися обладнаних засобами пасивної безпеки (в тому числі ременем безпеки), а також користуватися транспортним засобом, технічний стан якого та його обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Суд встановив, що 24 червня 2024 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем марки «Mercedec-Benz», д.р.н. НОМЕР_1 , у місті Миронівка Обухівського району Київської області та був зупинений працівниками поліції. Підставою для зупинки стало те, що позивач під час керування транспортним засобом не був пристебнутий ременем безпеки.

Позивачем не спростовано той факт, що під час патрулювання в місці, час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, поліцейським було зупинено транспортний засіб автомобіль марки «Mercedec-Benz», д.р.н. НОМЕР_1 , під час з`ясування фактичних обставин справи та перевірки документів водія було встановлено факт керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки та непрацюючим передбаченим конструкцією замком кабіни транспортного засобу.

На відео, що надані відповідачем, не зафіксовано факт керування позивачем з непристебнутим ременем безпеки. Позивач сам такий факт не заперечував, не продемонстрував наявність та справність ременів безпеки в транспортному засобі на прохання працівника поліції, а заперечував лише факт наявності доказів у працівників поліції щодо керування ним транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки.

Суд встановив, що позивач керував транспортним засобом за наявності технічних несправностей, зокрема з непрацюючим передбаченим конструкцією замком кабіни. Вказаний факт позивачем не заперечувався. Керування транспортним засобом, з не працюючими передбаченими конструкцією замками дверей кузова або кабіни забороняється, що визначено в пп 31.4.7.г Правил дорожнього руху.

За вказані адміністративні правопорушення настає адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП та ч. 5 ст. 121 КУпАП.

На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Постанова винесена на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Не заслуговують на увагу доводи позивача щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ зазначеної Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За положеннями ст.ст. 249, 276 КУпАП, розгляд адміністративної справи проводиться відкрито і за місцем його вчинення.

У відповідності до ч. 1 ст. 271 КУпАП, урозгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

З відео з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що працівник поліції роз?яснив позивачеві його права, в тому числі і право на правничу допомогу. Даними відеозапису спростовуються твердження позивача про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення йому не роз?яснювалися його права.

Щодо незабезпечення права на захист, то працівник поліції роз?яснив позивачеві право скористатися правничою допомогою. Висловивши бажання скористатися правничою допомогою, позивач не заявляв клопотання про оголошення перерви у розгляді справи чи відкладення її розгляду для надання йому можливості скористатися правничою допомогою. Вимоги позивача про обов?язок працівників поліції забезпечити йому присутність адвоката під час розгляду справи не узгоджуються з обсягом наданих законодавством обов?язків працівників поліції під час розгляду справ про адміністративне правопорушення. Судом не встановлено обставин перешкоджання інспектором водію реалізувати своє право на отримання правничої допомоги.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що такі мотиви позивача вказують на його наміри ухилитися від відповідальності за скоєне.

Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення складена у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, а також за формою та на бланку, визначених Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладених у постанові від 14 лютого 2018 року по справі 536/583/17, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

За правилами ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Вказаних правил інспектором дотримано. Копія постанови вручена особі щодо якої вона винесена.

Висновки за результатами розгляду

За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 вказаної статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд дійшов висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності інспектором поліції СРПП відділення поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в повному обсязі були дотримані вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного суд вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Позивачем до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Незгода позивача з фактом його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 та ч. 5 ст. 121 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Мотиви позивача вказують на обраний ним спосіб захисту для уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно вказаного правила, судові витрати поверненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 14, 73, 77, 79, 90, 122, 139, 242-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Київській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: будинок під номером АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Київській області, , місце знаходження : будинок під номером 15, вулиця Володимирська, місто Київ.

Суддя Л.О. Капшук