Справа № 160/13612/24
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/13612/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (суддя Дєєв Микола Владиславович) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 223 194 гривні 28 копійок; зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 290 037 гривень 96 копійок.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.08.2018 по 05.05.2024. Стягнуто з фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 03.08.2018 по 05.05.2024 включно в розмірі 65 150,94 грн (шістдесят п`ять тисяч сто п`ятдесят гривень дев`яносто чотири копійки).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що до даних правовідносин не підлягають застосуванню норми КЗпП України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 у період з 02.12.2015 по 02.08.2018 проходив військову службу в Збройних Силах України та був зарахований на грошове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України.

Сторонами не заперечується, що наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 02.08.2018 № 146 позивача з 02 серпня 2018 року звільнено з військової служби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021, у справі №160/4862/20, визнано протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 02.12.2015 по 02.08.2018. Стягнуто з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 02.12.2015 по 02.08.2018 включно в сумі 104 204,52 грн з урахуванням відрахувань.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.10.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.04.2024, у справі № 160/15315/23, визнано протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби за 33 календарних роки. Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі звільненням з військової служби за 33 календарних роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 у справі №160/4862/20. Визнано протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо неврахування індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки. Зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015 - 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року у справі № 160/4862/20.

На виконання рішення суду в справі № 160/15315/23, відповідачем 06.05.2024 виплачено на користь позивача грошові кошти в сумі 6 616,17 грн та 58 482,18 грн, що підтверджується довідкою, виданою АТ КБ «ПриватБанк» .

ОСОБА_1 вважає, що дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо несвоєчасного розрахунку при звільненні є незаконними та такими, що суперечать вимогам трудового законодавства України, а відтак у позивача виникає право звернення до суду з вимогами, пов`язаними з нарахуванням та стягненням заборгованості по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта, суд виходить з наступного.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 9901/929/18 та від 14.01.2021 у справі № 9901/584/19).

Зважаючи на викладене, суд зазначає про релевантність до спірних правовідносин приписів трудового законодавства з огляду на їх субсидіарний характер.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Також, 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

Вказаним Законом, зокрема, внесені зміни до Кодексу законів про працю України, частину першу та другу статті 117 викладено в такій редакції:

«У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті».

Таким чином, з урахуванням приписів статті 117 КЗпПУ та правових позицій Верховного Суду в подібних правовідносинах, суд апеляційної інстанції зазначає, що відшкодування, передбачене цією статтею, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що остаточний розрахунок мав бути проведений з ОСОБА_1 02.08.2018 в день звільнення.

Натомість належні до виплати суми в загальному розмірі 65 098,35 грн були виплачені лише 06.05.2024.

Судом встановлено, що днем звільнення ОСОБА_1 є 02.08.2018, а тому першим днем затримки є 03.08.2018.

Щодо кінцевого строку проведення розрахунку, суд встановив, що такий проведено 06.05.2024, а тому останнім днем є 05.05.2024.

При задоволенні позову, суд першої інстанції визначив розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Враховуючи, що ані позивачем, ані апелянтом не оскаржується присуджена судом першої інстанції сума виплат, суд апеляційної інстанції, в силу приписів статті 308 КАС України, рішення суду в цій частині не перевіряє.

Відтак, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року в адміністративній справі № 160/13612/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з 25 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених ст. 328 КАС України.

Повна постанова складена 25 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова