Справа № 580/6331/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року справа № 580/6331/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Паламаря П.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Трегулова Б.Л.,

представників позивача Заінковської В.В., Чакалова Р.К.(за ордером),

представника відповідача Олабин Ю.І. (за посадою),

розглянувши у порядку загального позовного провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправними скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся адвокат Заінковська В.А. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57) в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати п. 1 Наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області №1101 від 29.05.2024 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині звільнення зі служби в поліції старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Звенигородського районного відділу поліції капітана поліції ОСОБА_1 ;

-визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області №188 о/с від 06.06.2024 По особовому складу, яким відповідно до ЗУ Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції за п. 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) ч. 1 ст. 77 капітана поліції ОСОБА_1 ;

-зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

-стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

01.07.2024 адміністративну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

31.07.2024 продовжено строк проведення підготовчого провадження.

25.09.2024 закрито підготовче провадження та перейдено до розгляду справи по суті.

Позов мотивовано тим, що позивача протиправно притягнули до відповідальності, застосувавши найсуворіший вид дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, не маючи доказів безперечної вини у вчиненні кримінального правопорушення. Вказано, що Дисциплінарна комісія під час проведення службового розслідування дійшла до помилкового висновку про існування підстав для звільнення позивача зі служби в поліції згідно з п. 6 ч. 1 ст.77 Закону №580-VIII, лише на підставі оголошеної підозри про вчинення кримінального правопорушення.

В судових засіданнях представники позивача позовні вимоги підтримали повністю.

Представник відповідача щодо задоволення адміністративного позову заперечував з підстав викладених у відзиві, зокрема зазначив, що службовим розслідуванням встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, обіймаючи посаду у Національній поліції України, яка передбачає його обов`язок щодо виявлення та припинення кримінальних правопорушень, в тому числі, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, у невстановленої особи, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс, зберігав та в подальшому, з мотивів підвищення показників службової діяльності у сфері розкриття злочинів передав наркотичний засіб для подальшого його збуту місцевим громадянам, що підтверджується повідомленням про підозру. При цьому в силу приписів законодавства не повідомив (не звернувся з рапортом) та не вжив заходів щодо запобігання правопорушенню, а також відмовився від проходження поліграфу для недопущення втрати авторитету Національної поліції. Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що позивач своїми діями скоїв дисциплінарний проступок, несумісний з подальшим проходженням служби в поліції, а тому звільнення відбулося правомірно.

В судовому засіданні представник відповідача заперечення підтримав.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України та займав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, спеціальне звання капітан поліції.

Відповідно до ухвал Соснівського районного суду м. Черкаси, четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкаси) територіального управлінням ДБР, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000139 від 11.03.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України (носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу), ч. 2 ст. 307 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, за попередньою змовою групою осіб тощо).

Наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 30.04.2024 №142 о/с на період проведення службового розслідування, призначеного наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 30.04.2024 №363, та ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.05.2024 справа №712/5519/24 провадження №1-кс/712/2390/24 старшого оперуповноваженого СКП Звенигородського РВП ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 , відсторонено від виконання службових обов`язків.

28.05.2024 за результатами проведеного службового розслідування, затверджено висновок, згідно п. 2 якого, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось в порушенні вимог Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 1, 6, ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 6, абзацу 1 п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України вад 08.02.2019 № 100, абзацу 2 п. 8 розділу І Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС від 07.07.2017 № 575, ч. 2 ст. 7, та ч. 2 ст. 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні», п. 4 розділу «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності старший оперуповноважений сектор кримінальної поліції Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_1 . Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України пропонується застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Службовим розслідуванням встановлено, що старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Звенигородського РВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, обіймаючи посаду у Національній поліції України, яка передбачає його обов`язок щодо виявлення та припинення кримінальних правопорушень, в тому числі, пов язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, діючи з мотивів підвищення показників службової діяльності у сфері розкриття злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів та отримання за це преференцій від керівництва, передав ОСОБА_2 , раніше незаконно придбаний, особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс масою 0,708 грам для подальшого збуту місцевим громадянам, чим вчинив збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено. 30.04.2024 за вищевказаним фактом, капітану поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, однак позивач в порушення пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6, абзацу 1 п. 7 розділу II Порядку № 100, абзацу 2 п. 8 розділу І Інструкції № 575, дізнавшись про інформацію викладену в повідомленні про підозру за зверненням ОСОБА_2 , яка, на переконання капітана поліції ОСОБА_1 , не відповідала дійсності, тобто фактично ОСОБА_2 вчинив завідома неправдиве повідомлення про скоєння злочину, що підриває авторитет Національної поліції в очах громадськості, не забезпечивши виконання повноважень поліції не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» та відповідним рапортом керівника підрозділу поліції з метою оперативного з`ясування обставин події.

З метою підтвердження/спростування інформації про вчинення капітаном поліції ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, дисциплінарною комісією запропоновано останньому пройти опитування з використанням поліграфа, на що капітан поліції ОСОБА_1 відмовився.

Враховуючи вищевикладене у діях/бездіяльності капітана поліції ОСОБА_1 встановлено порушення Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», а саме бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби. Скоєння дисциплінарного проступку стало можливим унаслідок свідомого ігнорування ним вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Закону України «Про Національну поліцію» та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, через особисту недисциплінованість, не виявлення ним високої свідомості дисципліни, порушення основних обов`язків поліцейського та ігноруванні вимог чинного законодавства, що свідчить про їх низькі морально-ділові якості, що у свою чергу суперечить інтересам законності і компрометує звання поліцейського.

В наслідок встановлення порушень та на підставі результатів проведеного службового розслідування, 29.05.2024 щодо ОСОБА_1 прийнято наказ №1101 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку притягнуто до відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В подальшому наказом Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 06.06.2024 №188 о/с По особовому складу, ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 (реалізацією дисциплінарного стягнення) ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України від 2 липня 2015 року № 580-VIII Про Національну поліцію (у відповідній редакції; надалі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (у відповідній редакції; надалі - Дисциплінарний статут).

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частина 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначає поняття службова дисципліна, як дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частина 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту вказує, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1)бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2)знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3)поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4)безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5)вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6)утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7)утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8)знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9)підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10)берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11)поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12)дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13)сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14)під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом. (ч.1-3 ст.11 Дисциплінарного статуту).

Так, ст. 12 Дисциплінарного статуту встановлює визначення дисциплінарного проступку, згідно якого останній визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Приписами ст. 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно наявних матеріалів справи, відповідачем не порушено вимог Дисциплінарного статуту при застосуванні виду дисциплінарного стягнення, оскільки стягнення має індивідуальний характер, а вчинений під час дії воєнного стану в Україні, має значний негативний вплив на імідж поліції в цілому, а тому посилання позивача на застосування найсуворішого виду покарання не заслуговують уваги.

Суд вказує, що визначення виду дисциплінарного стягнення відноситься до дискреційних повноважень відповідача в залежності від фактичних обставин скоєного проступку.

Крім того, згідно встановлених фактів під час службової перевірки щодо порушення позивачем присяги працівника поліції то суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених цим Законом, забороняється.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» органи виконавчої влади, уповноважені законом на здійснення контролю у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та вирішення завдань у сфері протидії їх незаконному обігу, у разі виявлення порушень порядку цього обігу застосовують у межах своєї компетенції відповідні заходи щодо усунення таких порушень, і в разі наявності в діях осіб ознак адміністративного чи кримінального правопорушення зобов`язані надіслати інформацію або подати матеріали до відповідних правоохоронних органів, які ведуть боротьбу з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Згідно проведеного службового розслідування, капітан поліції ОСОБА_1 , діючи з мотивів підвищення показників службової діяльності у сфері розкриття злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, передав раніше придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, масою 0.708 грам, для подальшого його збуту місцевим громадянам (повідомлення про підозру від 30.04.2024), однак при оголошенні підозри про вчинення кримінального правопорушення не повідомив про це чергову частину органу поліції та не звернувся з рапортом у встановленому порядку.

Відповідно до п. 6, абз. 1 п. 7 розділу II Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням) невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події. Поліцейський у разі самостійного виявлення з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно, але не пізніше 24 годин рапортом доповідає про це керівникові органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки.

Абзацом 2 п. 8 розділу І Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, затвердженої наказом МВС від 07.07.2017 №575 визначено, що отриману інформацію про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, а також про події і факти, які можуть сприяти їх розкриттю та досудовому розслідуванню, поліцейські доповідають рапортом (далі - ініціативний рапорт) безпосередньому керівникові, який після ознайомлення надсилає цей рапорт відповідному керівнику органу, підрозділу поліції для розгляду і направлення до органу досудового розслідування і підрозділу кримінальної поліції для використання цієї інформації під час розкриття та досудового розслідування кримінального правопорушення.

Посадова особа органу поліції при виявленні певної інформації повинна негайно повідомити про це чергову частину органу поліції. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №580/1415/19.

Отже, суд погоджується з висновками службового розслідування, що позивач дізнавшись про інформацію викладену в повідомленні про підозру, що підриває авторитет Національної поліції в очах громадськості, не забезпечивши виконання повноважень поліції не повідомив за скороченим номером екстреного виклику поліції « 102» та відповідним рапортом керівника підрозділу поліції з метою оперативного з`ясування обставин події.

Крім того п. 3, 4 розділу І Інструкції про порядок використання поліграфів у Національній поліції України, затвердженої наказом МВС України від 13.11.2017 № 920, яким передбачено, що метою проведення опитування є перевірка наданої інформації. Результати опитування не мають будь-якої доказової сили, носять вірогідний та орієнтовний характер, є одним із джерел інформації, що підлягає оцінці разом з іншою сукупністю зібраних даних.

Судом встановлено, що позивач заперечуючи про вчинення кримінального злочину та зазначеній інформації в заяві про вчинений злочин не скористався опцією передбаченою інструкцією №920 для недопущення втрати авторитету Національної поліції в очах громадськості.

Суд погоджується , що під час складання присяги працівника поліції капітан поліції ОСОБА_1 , заприсягнув вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Поліцейський, керуючись присягою, відповідно до службових обов`язків, дотримуючись честі і гідності, бере на себе певні моральні зобов`язання, а саме бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Частиною 3 ст. 11 Закону №580-VIII визначено, що рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Вчинки, що дискредитують органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №813/3279/17, від 12 травня 2022 року у справі № 260/1/19.

При цьому, абзацом 1, 2 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 визначено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України.

Суд врахував, що в рамках службового розслідування дисциплінарною комісією не здійснюється дослідження питання наявності або відсутності вини в діях капітана поліції ОСОБА_1 щодо вчинення кримінального правопорушення, а надається лише правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку, а тому відсутність притягнення особи до відповідальності не впливає на фактичні обставини службового розслідування.

За таких обставин, службовим розслідуванням у діях/бездіяльності капітана поліції ОСОБА_1 чітко і однозначно встановлено порушення присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», а тому спірний наказ Головного управління Національної поліції в Черкаській області Про притягнення до дисциплінарної відповідальності не підлягає до скасування.

Що ж стосується позовних вимог про визнання незаконним та скасувати наказу Головного управління Національної поліції в Черкаській області від 06.06.2024 №188 о/с По особовому складу, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону №580-VIII передбачено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Закону №580-VIII призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Оскільки, суд встановив правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності то і наказ про звільнення є правомірним.

Суд також вказує, що інші позовні вимоги є похідними, а тому задоволенню також не підлягають.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність звільнення позивача з посади, відтак позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказів не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 9, 14, 242-245, 255, 295, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР

Повний текст рішення виготовлено 23.10.2024