Справа № 580/9645/24
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 жовтня 2024 року Справа № 580/9645/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув матеріали адміністративної справи №580/9645/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, постановив ухвалу.

30.09.2024 вх.№45978/24 представник позивача адвокат Проскурякова Іванна Михайлівна (ордер серії АІ №1702926) у позовній заяві просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 грн, пропорційно дням його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, а саме: з 11.11.2023 до 22.04.2024;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за прийняття в період з 11.11.2023 до 22.04.2024 безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, в розрахунку до 100 000 грн на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Ухвалою суду від 03.10.2024 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків шляхом надання: обґрунтування змісту і характеру порушеного права у спірному періоді; обґрунтованого клопотання щодо пропущеного строку звернення до суду з доказами на підтвердження поважності інших причин такого пропуску та повідомити суд: з якою саме датою пов`язує початок перебігу строку звернення до суду із даним позовом, 09.10.2024 продовжений строк для усунення недоліків.

15.10.2024 вх.№48304/24 представник позивача надала до суду клопотання, де зазначила, що позивач є військовослужбовцем та виконував бойове розпорядження з 11.11.2023 по 22.04.2024, проте додатки не містять підтвердження відповідними доказами.

Вивчивши матеріали позовної заяви, варто зазначити, що вона не відповідає вимогам статті 160, 161 КАС України, тому повинна бути залишена без руху для усунення недоліків, з огляду на таке.

Судочинство не може обійтись без спеціального способу критики і виправлення судових помилок судами вищих інстанцій. Унаслідок того, що рішення по суті приймають різні інстанції, зменшується ризик судової помилки (https://minjust.gov.ua/m/str_1699).

Шостий апеляційний адміністративний суд у справі №580/2419/24 ЄДРСР зазначив: надання військовослужбовцям довідок про участь у зазначених заходах здійснює підрозділ, який веде облік особового складу. На виконання вимог зазначеної ухвали повідомлено, що бойові накази (бойові розпорядження) видавалися стосовно підрозділу в якому проходив службу Позивач, а не стосовно ОСОБА_1. Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2024 року у справі № 120/14606/23 зазначено, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах може бути довідка командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець. За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який її видав. З огляду на це Верховним Судом наголошено, що надсилання списків військовослужбовців є елементом процедури виплати додаткової винагороди. Порушення порядку передання документів між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій по забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі № 120/4967/23, від 28 травня 2024 року у справі № 120/5170/23, від 08 серпня 2024 року у справі № 280/2754/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 120/4953/23.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Варто зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини були стабільними, стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин. Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання. Обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтованою пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Безпідставне поновлення таких строків свідчить про порушення принципу правової визначеності.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово вказувала, що поважними причинами варто розуміти лише ті обставини, що були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до статті 24 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлений адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Адвокатський запит - інструмент, що допомагає адвокату зібрати докази та підготуватися до подальших кроків. За одним із підходів, адвокатський запит не є запитом на отримання публічної інформації, оскільки може бути спрямований не лише до суб`єктів владних повноважень, але й до будь-якої юридичної особи з метою отримання необхідної адвокату інформації для надання правової допомоги клієнту, у зв`язку з чим відносини, які склалися між позивачем та військовою частиною щодо зобов`язання останньої надати повну відповідь на адвокатський запит, не є публічно-правовими у розумінні КАС України. В основі позиції - висновки, що викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 640/16308/19, в жодній із яких військова частина не є учасником справи.

Відповідно до норм Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність подання адвокатського запиту не є підставою для виплат, суд встановив, у адвокатських запитах від 16.09.2024 вих. 2024/61 та вих. 2024/62, від 15.08.2024 вих. №2024/19 сформовані вимоги щодо надання копій документів, проте матеріали справи не містять звернення позивача про нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022.

Адвокат не покликається на релевантну практику у спірних правовідносинах у контексті змісту частини 5 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та з урахуванням ч.5 ст.242 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 2, 44, 45, 121, 160, 161, 169, 241-243, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду та відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 .

Продовжити строк для усунення недоліків за адміністративним позовом ОСОБА_1 до до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Надати позивачеві для усунення недоліків позовної заяви додатково п`ять днів з дати отримання копії ухвали.

Позивачем вказані недоліки можуть бути усунуті шляхом: обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду з доказами на підтвердження причин такого пропуску, надання до суду копії заяви-звернення ОСОБА_1 про нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 (відповіді військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України на заяву-звернення) та/або обґрунтування поважності інших причин пропуску строку звернення до суду з урахуванням висновків викладених у постановах Верховного Суду.

У разі невиконання вимог ухвали позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та не оскаржується.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА