Справа № 200/7415/24
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

25 жовтня 2024 року Справа №200/7415/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Зінченко О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

22 жовтня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду звернувся із позовною заявою ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі-відповідач), в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві по не врахуванню клопотання ОСОБА_1 від 05.10.2024 року щодо визначення частини розміру пенсії за віком з 04.11.2021 року на підставі довідок № 900 від 08.08.2019 року та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020 року за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», по правилам, відповідно до раніше діючого законодавства, з урахуванням абз. 1 та абз. 3 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві визначити ОСОБА_1 частину розміру пенсії за віком з 04.11.2021 року на підставі довідок № 900 від 08.08.2019 року та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020 року за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», по правилам, відповідно до раніше діючого законодавства, з урахуванням абз. 1 та абз. 3 ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 320/3948/23 від 11.09.2024 апеляційна скарга позивача задоволена у повному обсязі - зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2021 року та врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2021 року довідки № 900 від 08.08.2019 року та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020 року надані ОСОБА_1 відповідно до заяви від 18.10.2021 року.

05.10.2024 року позивачем отримано рішення № 24 від 27.09.2024 року про відмову у перерахунку пенсії, прийняте на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду по справі № 320/3948/23 від 11.09.2024, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2024.

05.10.2024 року позивач надав клопотання засобами порталу ПФУ (реєстраційний вхідний номер №ВЕБ-26002-Ф-С-24-161634 від 05.10.2024) у якому (серед іншого) просив повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2021 року з урахуванням довідок № 900 від 08.08.2019 року та № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020 року, та визначити розмір пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2021 року, за період страхового стажу набутого до дня набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до раніше діючого законодавства (абз. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), проте відповідач, на думку позивача, фактично відмовив позивачу у розгляді зазначеного клопотання.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Разом із цим, як установлено судом, у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 по справі № 320/3948/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року задоволено, рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року - скасовано в частині відмови у визнанні бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо неврахування при розрахунку пенсії з 04.11.2021 довідок № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 - 672/1 від 01.07.2020, наданих ОСОБА_1 до заяви від 18.10.2021, та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2021 та врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2021 довідки № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 - 672/1 від 01.07.2020, надані ОСОБА_1 відповідно до заяви від 18.10.2021, ухвалено в цій частині нову постанову, якою визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо неврахування при розрахунку пенсії з 04.11.2021 довідок № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 - 672/1 від 01.07.2020, наданих ОСОБА_1 до заяви від 18.10.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2021 та врахувати при розрахунку пенсії ОСОБА_1 з 04.11.2021 довідки № 900 від 08.08.2019 та № 13/8/23 - 672/1 від 01.07.2020, надані ОСОБА_1 відповідно до заяви від 18.10.2021, в іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року залишено без змін.

22.10.2024 відповідачем відмовлено позивачеві у перерахунку пенсії з 04.11.2021 року за результатами повторного розгляду заяви від 18.10.2021 року на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2024 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі №320/3948/23 з урахуванням довідок про заробітну плату №900 від 08.08.2019 та №13/8/23 672/1 від 01.07.2020.

Таким чином, позивач не погоджуючись з діями відповідача стосовно розгляду його заяви на виконання рішення суду, яким невраховані довідки № 900 від 08.08.2019 року, № 13/8/23 672/1 від 01.07.2020 року при визначенні розміру його пенсії з 04.11.2021 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).

За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 у справі № 686/23317/13-а та 16 лютого 2019 у справі № 816/2016/17.

Згідно статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача, на думку позивача, належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням судового рішення в такій справі.

Наведені спеціальні норми Кодексу адміністративного судочинства України, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, а тому виключається можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд зауважує, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачем на виконання судового рішення у справі № 320/3948/23 позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а не подавати новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2023 року у справі № 260/1898/22, від 16 березня 2023 року у справі № 640/12697/21, від 30 листопада 2023 року у справі № 420/6135/22.

Суд зазначає, що спірні правовідносини мають бути вирішені в межах виконання рішення у справі № 320/3948/23, а не окремого позову.

Тому розгляд справи № 200/7415/24 за правилами адміністративного судочинства неможливий.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду у справі №640/20021/22 від 30.01.2024.

Пунктом першим частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зазначене є підставою для відмови у відкриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 КАС України,

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наявні у розглядуваному випадку підстави для відмови у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 256, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, відповідно до статті 295 КАС України.

Згідно приписів статті 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала складена та підписана 25 жовтня 2024 року.

Суддя О.В. Зінченко