Справа № 460/7811/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2024 року м. Рівне №460/7811/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), у якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу відмови призначити позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком і виплатити різницю в розмірах пенсій та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12 січня 2019 року з урахуванням виплачених сум.

Обґрунтовуючи свій позов, позивач зазначає про те, що з 14.09.2015 їй призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), розмір якої обраховано відповідачем в розмірі 50% пенсії за віком. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону (редакція, яка чинна з 01.01.2011) за наявності у непрацюючих осіб з інвалідністю ІІ і ІІІ груп у жінок 30 років страхового стажу за їх вибором пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статтей 27 і 28 цього Закону. Оскільки страховий стаж на момент призначення пенсії по інвалідності становив понад 35 років, тобто був більше 30 років, відтак позивач вважає, що має право з 12 січня 2019 року на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058-IV, і тому просить суд позов задовольнити повністю.

27.08.2024 від відповідача надійшов відзив, де обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідач зазначає про те, що відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи. Відповідач вважає, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивачки на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на підставі ст. 33 Закону №1058-IV. Питання щодо призначення пенсії іншого виду пенсійним органом не розглядалося, оскільки позивачка із такими заявами не зверталась, а тому відповідач вважає, що ним як суб`єктом владних повноважень в межах спірних правовідносин не було допущено вчинення протиправних дій, а відтак його поведінка не призвела до порушення прав та законних інтересів позивачки, а тому позов задоволенню не підлягає.

23.09.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він заперечує щодо наведених у відзиві доводів та вважає, що викладені в позовній заяві вимоги підлягають задоволенню, оскільки при призначенні пенсії по інвалідності ІІІ групи у відповідача були всі передумови для визначення розміру пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058-IV.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 17.07.2024 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми ""Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 18.07.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2024 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 23.07.2024 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 27.08.2024 до суду відзив, в якому виклав свої заперечення проти позову.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив та подав 23.09.2024 до суду відповідь на відзив, в якій виклав свої заперечення проти відзиву відповідача.

Ухвалою від 01.10.2024 суд витребував у позивача та у відповідача докази у справі №460/7811/24, а саме усі звернення позивача до відповідача у період з 2019 - 2024 роки та усі відповіді надані відповідачем за результатами розгляду таких звернень, а також прийняті відповідачем рішення щодо пенсійних виплат позивача у період з 2019-2024 роки.

02.10.2024 та 17.10.2024 на виконання ухвали від 01.10.2024 на адресу суду надійшли витребувані докази від позивача та відповідача.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України і 14.09.2015 позивачу призначено пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок загального захворювання відповідно до Закону №1058-IV в розмірі визначеному ст. 33 Закону №1058-IV, а саме особам з інвалідністю ІІІ групи 50% пенсії за віком, що не заперечується сторонами.

14.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою у зв`язку зі звільненням, після чого відповідачем внесено до електронної пенсійної справи позивача відмітку "не працює", вказане підтверджується розрахунком від 18.01.2019.

29.03.2024 позивач звернулась до відповідача з заявою, в якій просила нарахувати та виплатити різницю між фактично виплаченою пенсією по інвалідності в розмірі 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058-IV та пенсією в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, а також надалі виплачувати пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Вказана заява розглянута відповідачем, за результатами розгляду якої відповідач листом від 30.04.2024 №5677-4359/Г-02/8-1700/24 повідомив позивача, що відповідно до ст. 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю ІІІ групи 50% пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону. На підставі заяви від 14.01.2019 про перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням з роботи до електронної пенсійної справи внесено ознаку «не працює». Згідно із ст. 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Враховуючи зазначене, для вирішення питання щодо переведення позивача на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком необхідно звернутись із заявою та документами, визначеними Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженим постановою ПФУ від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1).

Відповідно до здійсненого відповідачем розрахунку пенсії позивача від 18.01.2019 вбачається, що розмір пенсії позивача з надбавками з 01.12.2019 складає 1638,00 грн, з застосуванням 50% обчислення пенсії по інвалідності.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо непризначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком і невиплати різниці в розмірах пенсій та зобов`язання відповідача призначити і виплачувати позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 12 січня 2019 року з урахуванням виплачених сум.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом № 1058-IV.

Закон №1058-IV розроблений і прийнятий відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування та визначає, зокрема, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно частини 1 статті 31 Закону №1058-IV залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 33 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Частина 2 статті 33 Закону №1058-IV встановлює, що непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Форми РС-право за період з 01.09.1982 по 28.02.2018 страховий стаж позивача становив 35 років 5 місяців 11 днів, тобто більше 30 років станом на дату призначення пенсії по інвалідності ІІІ групи.

Матеріали справи містять заяву позивача від 29.03.2024 про нарахування та виплату їй пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27, 28 Закону №1058-IV.

Отже, з моменту отримання такої заяви позивача, відповідач був зобов`язаний вчинити активні дії щодо її розгляду, а саме винести відповідне рішення за результатами такого розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Зокрема, відповідно до абзацу 1 пункту 4.3 Порядку 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пунктом 4.7 вказаного Порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

З огляду на вказане, суд відхиляє доводи відповідача наведені ним у відзиві, а саме щодо відсутності звернення позивача про призначення пенсії іншого виду, оскільки позивач 29.03.2024 звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27, 28 Закону №1058-IV.

Окрім того, суд відхиляє доводи відповідача щодо його посилань на не врахування при визначенні тривалості страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою пенсійного віку (тобто додатковий стаж), з огляду на наступне.

Приписами абзацу 2 частини 1 статті 24 Закону встановлено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Відтак, суд зауважує, що пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком має призначатися позивачу з врахуванням повного страхового стажу, в тому числі додаткового, що становить, за розрахунком відповідача від 18.01.2019 - 42 роки 9 місяців 23 дні.

Статтею 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.

У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.

Так, судом встановлено, що пенсію по інвалідності ІІІ групи позивачу призначено 14.09.2015 (з дати встановлення інвалідності, що підтверджується наявним в матеріалах справи перерахунком пенсії позивача від 18.01.2019). З вказаного перерахунку вбачається, що розмір пенсії позивача з надбавками з 01.12.2019 складає 1638,00 грн, з застосуванням 50% обчислення пенсії по інвалідності.

Як судом вже зазначалось вище, станом на 28.02.2018 в позивача наявний страховий стаж 35 років 5 місяців 11 днів, що перевищує наявність необхідних 30 років відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV.

Отже, виходячи з наведених висновків суду під час розгляду даної справи, суд вважає, що вказаний страховий стаж позивача надає йому право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV обчисленої відповідно до статей 27, 28 вказаного Закону.

За таких обставин, оскільки відповідачем за результатами розгляду заяви позивача від 29.03.2024 протиправно не прийнято рішення про призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV обчисленої відповідно до статей 27, 28 вказаного Закону, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 29.03.2024 та прийняти рішення про призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV обчисленої відповідно до статей 27, 28 вказаного Закону з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.

У відповідності до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач при розгляді заяв позивача не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і порушив права та інтереси позивача у справі. Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З урахуванням наведеного суд за результатами розгляду справи дійшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Суд також керується постановою Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15, в якій суд дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй актуальній практиці неодноразово покликався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 705/552/15-а, постанови Касаційного адміністративного суду від 18.04.2018 року у справі №826/14016/16, від 11.02.2019 року у справі № 2а-204/12).

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права і висновки Верховного суду про їх застосування, суд дійшов до висновку про те, що у цій справі наявні фактичні і правові підстави для ухвалення судом рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправними дій відповідача, які полягають у не розгляді заяви позивача від 29.03.2024 про призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком та зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатами розгляду заяви позивача від 29.03.2024 про призначення позивачу пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

5. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним документом. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованою позовну вимогу позивача щодо визнання протиправною відмови відповідача та зобов`язання його до вчинення певних дій, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 29.03.2024 про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком обчисленої відповідно до статей 27, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області прийняти рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.03.2024 та призначити з 29.03.2024 для ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчислену відповідно до статей 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028; ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК