Справа № 600/7756/23-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/7756/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

1.1. Головне управління ДПС у Чернівецької області (далі позивач або ДПС) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 74154,78 грн. до місцевого бюджету.

1.2. Оскільки ця справа не належить до категорії справ, які розглядаються виключно за правилами загального позовного провадження, суд, керуючись положеннями статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, визнав за можливим розглянути справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, про що 11.12.2023 року постановив ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Згідно змісту позовної заяви та відповіді на відзив, за відповідачем станом на день пред`явлення позову рахується податковий борг на загальну суму 74154,78 грн. Наведена сума податкового боргу є в розумінні податкового законодавства України узгодженою. Однак, в добровільному порядку відповідач податковий борг не сплатив, що обумовило звернення до суду із цим позовом.

2.2. Представник позивача вказує, що контролюючим органом ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку були направлені податкові повідомлення-рішення:

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9486,00 грн., (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 205,53 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 17857,80 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 5119,20 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 32243,25 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9243,00 грн. (податковий період 2022 рік).

2.3. Вказані податкові повідомлення-рішення платник отримав 22.06.2023 року та 30.06.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового.

2.4. При цьому, представник позивача стверджує, що позивачем не надано жодних доказів використання майна, яке належить йому на праві приватної власності особисто для сільськогосподарського товаровиробництва, як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб. Поряд з цим, у контролюючого органу також відсутня будь-яка інформація, що підтверджує факт використання ОСОБА_1 належних йому на праві приватної власності нежитлових будівель за цільовим призначенням.

2.5. Відтак, згідно п.п.266.1.1 п. 266.1 ст.266 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позиція відповідача

2.6. До суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

2.7. Зазначає, шо підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України встановлено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктами оподаткування.

2.8. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23,11.2018 року №2628-VIIL підпункт "ж" підпункту пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України викладено в новій редакції, згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

2.9. Тобто, законодавець уточнив з 01.01.2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є юридичні і фізичні особи. Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов: власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником; об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у господарській діяльності.

2.10. Наголошує, що він відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є власником будівель, що знаходяться за адресами:

- будівля ферми, №5 (роділка), загальною площею 992,1 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- будівля ферми, №6 (кормоцех), загальною площею 284,4 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- нежитлова будівля, ( АДРЕСА_1 );

- нежитлова будівля, ( АДРЕСА_1 );

- житловий будинок, загальною площею 436,2 кв.м. ( АДРЕСА_1 ).

2.11. Відповідно Довідки та Акту Клішківецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області нежитлові будівлі які належать громадянину ОСОБА_1 на праві власності та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 є будівлями сільськогосподарського призначення для вирощування свиней та худоби. Отже, відповідач займається тваринництвом (вирощує свиней та худоби), а нежитлові приміщення, що належать йому на праві власності використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, як сільськогосподарським товаровиробником.

2.12. Оскільки умови визначені підпункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України ним дотримано, винесені Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області податкові повідомлення-рішення є протиправними.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Згідно матеріалів справи та доводів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником наступних будівель:

- нежитлива будівля (будівля ферми, №5 (роділка)), загальною площею 992,1 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- нежитлива будівля (будівля ферми, №6 (кормоцех)), загальною площею 284,4 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- житловий будинок, загальною площею 436,2 кв.м. ( АДРЕСА_1 ).

3.2. Згідно наявного у справі розрахунку податкового боргу по ОСОБА_1 за ним рахується податковий борг по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової та нежитлової нерухомості на загальну суму 74154,78 грн.

3.3. Вказану заборгованість нараховано відповідачу згідно податкових повідомлень-рішень форми Ф:

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9486,00 грн., (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 205,53 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 17857,80 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 5119,20 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 32243,25 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9243,00 грн. (податковий період 2022 рік).

3.4. Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення №0-2411 від 18.02.2022 року, №0-2411 від 18.02.2022 року, №0-2411 від 18.02.2022 року вручені відповідачу особисто, що підтверджується відміткою про вручення на корінцях податкових повідомлень-рішень.

У свою чергу, податкові повідомлення-рішення №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року та №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року направлені та вручені відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

3.5. Окрім цього, відповідачеві на офіційну адресу надсилалась податкова вимога форми Ф від 06.09.2021 року №0-2411 із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення і яка на день розгляду справи у суді не є відкликаною.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Предметом цього спору є податковий борг, який позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 . А тому, в межах цієї справи, суд має перевірити наявність такого боргу та чи дотримана процедура його стягнення.

4.2. Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

4.3. Механізм адміністрування податків та зборів нормативно закріплений в ПК України.

4.4. Згідно підпункту 14.1.1-1. пункту 14.1 статті 14 ПК України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

4.5. Підпунктом 41.1.1. пункту 41.1. статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є: податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється (пункт 41.4 статті 41 ПК України). Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів (пункт 41.6 статті 41 ПК України).

4.6. Отже, аналізуючи наведені приписи ПК України, слід прийти до висновку, що позивач у справі, будучи податковим органом, наділений виключною компетенцією щодо адміністрування податків та зборів, вжиття заходів щодо погашення податкового боргу, в тому числі шляхом його стягнення в судовому порядку.

4.7. Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регламентований статтею 266 ПК України. Згідно підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

4.8. Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

4.9. Відповідно до підпункту 266.5.1. пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

4.10. Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

4.11. Згідно підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

4.12. Податкове зобов`язання за звітний рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пункт а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України).

4.13. Судом у цій справі встановлено, що згідно матеріалів справи та доводів сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником наступних будівель:

- нежитлива будівля (будівля ферми, №5 (роділка)), загальною площею 992,1 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- нежитлива будівля (будівля ферми, №6 (кормоцех)), загальною площею 284,4 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- житловий будинок, загальною площею 436,2 кв.м. ( АДРЕСА_1 ).

4.14. Відповідно, позивачем як контролюючим органом складено по відношенню до відповідача винесено податкові повідомлення-рішення форми Ф:

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9486,00 грн., (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 205,53 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 17857,80 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411 від 18.02.2022 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 5119,20 грн. (податковий період 2021 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 32243,25 грн., (податковий період 2022 рік);

- №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року, нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, сума податкового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні - рішенні становить 9243,00 грн. (податковий період 2022 рік).

4.15. У свою чергу, суд звертає увагу на те, що підпунктом 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, серед яких будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (пункт "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України)

4.16. Тобто, пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

4.17. Правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність трьох умов, перша з яких власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, друга об`єкт нерухомості (будівля, споруда) віднесено до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а третя такі об`єкти нерухомості не здається їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

4.18. Так, відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

4.19. Тобто, визначення сільськогосподарський товаровиробник, яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу Спрощена система оподаткування, облік та звітність, тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).

4.20. Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

4.21. Так, поняття сільськогосподарський товаровиробник також міститься у статті 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років від 18 січня 2001 року №2238-III, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

4.22. З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття виробники сільськогосподарської продукції.

4.23. Так, згідно зі статтею 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

4.24. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що фізична особа може підпадати під визначення сільськогосподарського товаровиробника. Наведені вище поняття сільськогосподарський товаровиробник не суперечать його визначенню у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень пункту 5.3 статті 5 ПК України.

4.25. До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 листопада 2020 року (справа №560/168/19).

4.26. Більш того, на користь висновку про те, що положення пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України є застосовними в тому числі й для фізичних осіб, свідчить і подальше законодавче уточнення правового регулювання.

4.27. Так, Законом України від 23 листопада 2018 року №2628-VIII пункт ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України викладено в новій редакції, що наведена судом раніше (діючій на час спірних правовідносин), згідно з якою не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

4.28. Тобто, законодавець уточнив з 1 січня 2019 року, що сільськогосподарським товаровиробником є як юридичні, так і фізичні особи.

4.29. Так, згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

4.30. Своєю чергою, продукція сільського господарства (сільськогосподарська продукція) - це продукція, що виробляється в сільському господарстві та відповідає кодам Державного класифікатора продукції та послуг (стаття 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис).

4.31. Тобто, будівлі та споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, віднесені до відповідного класу Державного класифікатора 018-2000, використовуються та належать фізичним особам, що займаються сільськогосподарською діяльністю, мають у володінні, користуванні чи розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин, не є об`єктами оподаткування згідно з пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

4.32. Отже, з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, суду належить встановити, чи наділений він статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права, та встановити факт використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

4.33. Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові 04 березня 2021 року у справі № 500/2782/18, а тому суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України застосовує її до спірних правовідносин.

4.34. Більше того, у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17 Верховним Судом наголошено, що встановлена пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

4.35. У першу чергу суд звертає увагу на те, що податковими повідомленнями-рішеннями №0-2411 від 18.02.2022 року та №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року нараховано відповідачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у сумі податкового зобов`язання 9486,00 грн. (податковий період 2021 рік) та 205,53 грн. (податковий період 2022 рік).

4.36. Відповідно, об`єкт житлової нерухомості не відноситься до категорії об`єктів, які визначені пунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України. Відповідно доводи відповідача стосовно безпідставності винесення вказаних податкових повідомлень-рішень №0-2411 від 18.02.2022 року та №0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року суд вважає необґрунтованими

4.37. Щодо нарахування податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплач, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, то суд зазначає наступне.

4.38. Так, у матеріалах справи наявні довідка, видана виконавчим комітетом Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 04.01.2024 року №10 та Акт обстеження нежитлових будівель та житлового будинку від 04.01.2024 року №01, виданий комісією при Клішковецькій сільській раді Дністровського району Чернівецької області, згідно яких визначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно являється власником нежитлової будівлі, ферми АДРЕСА_2 , та дійсно використовує ці приміщення для вирощування свиней та великої рогатої худоби.

4.39. З огляду на наведені вище положення законодавства та враховуючи висновки Верховного Суду, у цій справі можна констатувати, що позивач підпадає під критерії наявності статусу сільськогосподарського товаровиробника, оскільки такими можуть також бути фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

4.40. Водночас, позивач у цій справі наполягає на тому, що позивачем не надано жодних доказів використання майна, яке належить йому на праві приватної власності особисто для сільськогосподарського товаровиробництва, як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб. Поряд з цим, у контролюючого органу також відсутня будь-яка інформація, що підтверджує факт використання ОСОБА_1 належних йому на праві приватної власності нежитлових будівель за цільовим призначенням.

4.41. Щодо дійсності використання позивачем спірних нежитлових будівель як об`єктів сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, то суд зазначає, що згідно з положеннями Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507, клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) включає в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

4.42. Окрім цього, до цього класу класифікатора будівель та споруд належать також: будівлі для тваринництва (код 1271.1); будівлі для птахівництва (код 1271.2); будівлі для зберігання зерна (код 1271.3); будівлі силосні та сінажні (код 1271.4); будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства (код 1271.5); будівлі тепличного господарства (код 1271.6); будівлі рибного господарства (код 1271.7); будівлі підприємств лісівництва та звірівництва (код 1271.8); будівлі сільськогосподарського призначення інші (код 1271.9).

4.43. Суд зазначає, що згідно Інформаційної довідки від 04.09.2023 року № 345189811 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мййна щодо суб`єкта, наявна наступна інформація щодо технічного опису по спірних об`єктах нерухомості, а саме:

- нежитлива будівля (будівля ферми, №5 (роділка)), загальною площею 992,1 кв.м. ( АДРЕСА_1 );

- нежитлива будівля (будівля ферми, №6 (кормоцех)), загальною площею 284,4 кв.м. ( АДРЕСА_1 ).

4.44. Як видно з технічних описів майна спірних об`єктів нерухомості, то їх дійсно можна віднести до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року №507.

4.45. При цьому суд погоджується з позицією позивача, згідно якої, сама лише належність будівель та споруд до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) не свідчить про безумовну належність їх до об`єктів, які в розумінні пункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування, оскільки для отримання права на пільгу, передбачену пунктом ж підпункту 266.2.2. пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивачу належить використовувати такі об`єкти за призначенням як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

4.46. У цій справі, проаналізувавши надані ОСОБА_1 докази щодо використання в межах сільськогосподарських потреб об`єктів нерухомості, суд зазначає, що вони не дають підстави стверджувати про обґрунтованість позиції відповідача.

4.47. Відповідач не є зареєстрованим як ФОП, однак у розумінні чинного законодавства підпадає під критерії наявності статусу сільськогосподарського товаровиробника будучи суб`єктом приватного права, а тому виконав обов`язок щодо доведення обставин, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення, у спосіб, який є йому доступний, шляхом подання довідки виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 04.01.2024 року №10 та Акту обстеження нежитлових будівель та житлового будинку від 04.01.2024 року №01, виданого комісією при Клішковецькій сільській раді Дністровського району Чернівецької області.

4.48. Однак, вказані докази свідчать лише про те, що спірні об`єкти нежитлової нерухомості, використовуються відповідачем як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб станом на час формування довідки виконавчого комітету Клішковецької сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 04.01.2024 року №10 та Акту обстеження нежитлових будівель та житлового будинку від 04.01.2024 року №01, виданого комісією при Клішковецькій сільській раді Дністровського району Чернівецької області.

4.49. Водночас, такі докази жодним чином не підтверджують того, що такі будівлі використовуватися відповідачем за таким призначенням у періоди, за які сформовано податкове зобов`язання. Для перевірки наведеного суд міг провести виїзне засідання, однак на сьогодні в цьому немає доцільності, оскільки суд здійснює перевірку правомірності формування позивачем по відношенню до відповідача податкового боргу згідно податкових повідомлень-рішень у 2022 році за 2021 рік та у 2023 році за 2022 рік, що не дає можливості встановити достовірність даних у зв`язку з перебігом строку.

4.50. Таким чином, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні докази дійсності використання відповідачем спірних нежитлових будівель за призначенням як об`єкти сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб у періоди, за які сформовано податкове зобов`язання.

4.51. Враховуючи те, що сформовані позивачем податкові повідомлення-рішення належним чином надіслані та вручені відповідачу, відтак сума визначеного ними податкового зобов`язання є узгодженою та підлягає сплаті у визначений в пункті а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України строк.

4.52. Доказів сплати у визначений пунктом а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України строк визначених відповідачу всіх сум податкового зобов`язання, суду надано не було. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази того, що вказані податкові повідомлення-рішення у визначений пунктом а) підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України строк, оскаржувалися в адміністративному або судовому порядку.

4.53. Таким чином, з урахування розрахунку заборгованості та інтегрованої картки, на день розгляду справи у суді загальний розмір податкового боргу відповідача становить 74154,78 грн.

4.54. Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, а згідно пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

4.55. Як встановлено судом відповідачеві, відповідно до вимог ПК України, надіслано та вручено податкову вимогу, яка на день розгляду справи у суді не є відкликаною.

4.56. Відповідно до пункту 87.11. статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

4.57. Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

4.58. Враховуючи наявність у відповідача податкового боргу, те що позивачем дотримано процедуру звернення з цим позов до суду, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача податковий борг до місцевого бюджету у сумі 74154,78 грн.

V. ВИСНОВОК СУДУ

5.1. Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

5.2. Позивачем доведено суду правомірність заявлених вимог, на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, а тому зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, а також виходячи з конституційного принципу обов`язковості сплати податків і зборів, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 74154,78 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

5.3. Суд також зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Частиною 2 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, відтак, суд не стягує їх з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-77, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 74154,78 грн до місцевого бюджету.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Повне найменування учасників процесу:

Позивач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А, ).

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.В. Анісімов