Справа № 200/4798/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року Справа№200/4798/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому просить:

- визнати незаконними дії Головного управління Державної податкової служби в Донецькій області по нарахуванню заборгованості по єдиному внеску у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Донецькій області привести у відповідність нарахування по сплаті єдиного внеску, що призвели до виникнення заборгованості у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року по КБК 71040000 відносно позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

У лютому 2024 року з телефонної розмови з відповідачем позивачу стало відомо, що за ним значиться заборгованість по єдиному внеску у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року. Офіційного рішення про стягнення вищенаведеної заборгованості позивач не отримував.

29 лютого 2024 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою з вимогою скасувати вказану заборгованість.

Листом від 19 березня 2024 року відповідач повідомив про відсутність підстав для скасування заборгованості по єдиному внеску у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року у зв`язку із тим, що позивач у 2018 - 2020 роках знаходився у них на обліку як фізична особа-підприємець, яка перебувала на спрощеній формі оподаткування, та не сплачував зобов`язань зі сплати єдиного внеску. Таким чином, станом на 1 березня 2024 року по КБК 71040000 значиться заборгованість по єдиному внеску у сумі 30 440,74 грн за вказаний період. Також відповідач зазначив про відсутність підстав для списання даної суми заборгованості.

Позивач вважає, що нарахування йому вказаної заборгованості є неправомірним, так як з 1993 року до 2003 рік він здійснював адвокатську діяльність у м. Донецьк Донецької області, а з 2003 року був призначений суддею і в період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року він здійснював правосуддя будучи суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Після призначення його суддею він не мав права здійснювати професійну діяльність у якості адвоката.

Просить суд позов задовольнити (а.с. 1-2, 22-23).

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пп. 14.1.1-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (ПК України) адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) […] - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що […] організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують […] організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Пунктом 63.12 ст. 63 ПК України передбачено, що інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 Закону України № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Закон № 2464) визначено що, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, […], а згідно з абз. 3 ч. 8 ст. 9 цього ж Закону платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 у редакції Закону № 1774 базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази - нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464.

Враховуючи зазначене, на центральному рівні по коду платежу 71040000 (єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) було здійснено нарахування позивачу зобов`язань зі сплати єдиного внеску за періоди: 1 квартал 2018 року - 4 квартал 2019 року на загальну суму 30 440,74 грн.

Посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 420/4911/20 та просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити (а.с. 43-46).

Ухвалою суду від 22 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду: уточненого адміністративного позову із наведенням електронної адреси позивача та наведенням відомостей щодо наявності/відсутності у позивача електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі; копії оспорюваного позивачем рішення відповідача про нарахування позивачу заборгованості по єдиному внеску у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року; у випадку, якщо позивачем пропущений встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду із даним позовом заяви про поновлення пропущеного строку (а.с. 16-17).

26 липня 2024 року судом отримано від позивача заяву про усунення недоліків позовної заяви із поясненнями, в яких зазначено, що про наявність заборгованості з єдиного внеску у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року він дізнався у лютому 2024 року (а.с. 21).

29 липня 2024 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява (а.с. 22-23).

Ухвалою суду від 2 серпня 2023 року відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому порядку; запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів (а.с. 26-27).

6 серпня 2024 року судом отримано від відповідача клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 32-33).

Ухвалою суду від 7 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 35-36).

15 серпня 2024 року до суду від Головного управління ДПС у Донецькій області надійшов відзив на позов та додаткові докази по справі (а.с. 43-46).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ), РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 13-6).

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області, код ЄДРПОУ ВП 44070187, зареєстроване місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, є відокремленим підрозділом (без статусу юридичної особи) Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ЮО 43005393, зареєстроване місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) та належним відповідачем у справі (а.с. 47).

Як встановлено судом на підставі відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України, Радою адвокатів Донецької області 28 грудня 1993 року було прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (https://erau.unba.org.ua/profile/20646).

Відповідно до відомостей, наявних на офіційному сайті Верховної Ради України, Указом Президента України «Про призначення суддів» від 12 червня 2003 року № 525/2003 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Куйбишевського районного суду міста Донецька строком на п`ять років (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/525/2003#Text).

Згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 15 травня 1986 року, наказом голови Куйбишевського районного суду міста Донецька від 8 липня 2003 року № 136 позивача призначено на посаду судді Куйбишевського районного суду міста Донецька (зараховано у штат) (запис № 9) (а.с. 7-8).

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру адвокатів України право позивача на заняття адвокатською діяльністю зупинено згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зупинялось з 1 січня 2011 року на підставі заяви адвоката від 1 січня 2011 року та з 20 вересня 2012 року на підставі заяви адвоката від 20 вересня 2012 року (https://erau.unba.org.ua/profile/20646).

Згідно з відомостями, наявними на офіційному сайті Президента України, Указом Президента України «Про переведення суддів» від 14 лютого 2015 року № 82/2015 ОСОБА_1 переведено на роботу на посаді судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (https://www.president.gov.ua/documents/7).

Наказом голови Куйбишевського районного суду міста Донецька № 2-к від 20 лютого 2015 року позивача виключено зі штату Куйбишевського районного суду міста Донецька у зв`язку із переведенням до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (запис № 15) (а.с. 9).

Наказом голови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2015 року № 09-к позивача зараховано до штату Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі Указу Президента України № 82/2015 від 14 лютого 2015 року (запис № 16) (а.с. 9).

Рішенням Вищої ради правосуддя від 5 березня 2024 року № 643/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (https://hcj.gov.ua/doc/doc/44252#:~:text=...).

Відповідно до відомостей Єдиного реєстру адвокатів України право позивача на заняття адвокатською діяльністю поновлено з 26 квітня 2024 року згідно з п. 1 ч. 4 ст. 31 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" на підставі заяви адвоката від 24 квітня 2024 року (https://erau.unba.org.ua/profile/20646).

За поясненням позивача, у лютому 2024 року із телефонної розмови із відповідачем він дізнався про те, що за ним рахується заборгованість по єдиному внеску у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року (а.с. 1, 22).

29 лютого 2024 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області зі скаргою щодо нарахування та скасування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 22, 10).

Листом від 19 березня 2024 року (вих. № 296816/05-99-24-14) Головне управління ДПС у Донецькій області повідомило позивачу, що за даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України він 5 січня 1994 року отримав посвідчення № 4 за видом незалежної професійної діяльності адвокат; з 5 січня 1994 року по теперішній час перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Донецькі області, Східна Державна податкова інспекція (Ворошиловський район м. Донецьк-562), має стан 0 платник податків за основним місцем обліку, перебуває на загальній системі оподаткування, реєстраційний номер платника єдиного внеску 05-15-11-90844 від 20 березня 1995 року.

За кодом платежу 71040000 (Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) здійснено нарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску за періоди:

- 2457,18 грн за І квартал 2018 року, термін сплати до 19 квітня 2028 року (включно);

- 2457,18 грн за ІІ квартал 2018 року, термін сплати до 19 липня 2018 року (включно);

- 2457,18 грн за ІІІ квартал 2018 року, термін сплати до 19 жовтня 2018 року (включно);

- 2457,18 грн за ІV квартал 2018 року, термін сплати до 21 січня 2019 (включно);

- 2754,18 грн за І квартал 2019 року, термін сплати до 19 квітня 2019 року (включно);

- 2754,18 грн за II квартал 2019 року, термін сплати до 19 липня 2019 року (включно);

- 2754,18 грн за IIІ квартал 2019 року, термін сплати до 21 жовтня 2019 року (включно);

- 2078,12 грн за І квартал 2020 року, термін сплати до 21 квітня 2020 року (включно);

- 1039,06 грн за II квартал 2020 року, термін сплати до 20 липня 2020 року (включно);

- 3178,12 грн за IІI квартал 2020 року, термін сплати до 19 жовтня 2020 року (включно);

- 3300,00 грн за IV квартал 2020 року, термін сплати до 19 січня 2021 року (включно).

Станом на 1 березня 2024 року по КБК 71040000 значиться заборгованість по єдиному внеску у сумі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року і підстави для списання цієї заборгованості відсутні (а.с. 10-12).

Згідно із відомостями з Інформаційної системи контролюючого органу в ІКП по КБК 71040000 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , наданими суду відповідачем, позивачу у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року здійснювались нарахування єдиного внеску у зв`язку зі здійсненням незалежною професійною діяльністю на загальну суму 30 440,74 грн, а саме:

- у 2018 році нараховано єдиний внесок:

за 1 квартал 2018 року термін сплати до 19 квітня 2018 року у сумі 2 457,20 грн;

за 2 квартал 2018 року термін сплати до 19 липня 2018 року у сумі 2 457,20 грн;

за 3 квартал 2018 року термін сплати до 19 жовтня 2018 року у сумі 2 457,20 грн.

Сальдо на початок 2019 року - 7 371,54 грн.

- у 2019 році нараховано єдиний внесок:

за 4 квартал 2018 року термін сплати до 21 січня 2019 року у сумі 2 457,20 грн;

за 1 квартал 2019 року термін сплати до 19 квітня 2019 року у сумі 2 754, 20 грн;

за 2 квартал 2019 року термін сплати до 19 липня 2019 року у сумі 2 754,20 грн;

за 3 квартал 2019 року термін сплати до 21 жовтня 2019 року у сумі 2 754,20 грн.

Сальдо на початок 2020 року - 18 091,26 грн.

- у 2020 році нараховано єдиний внесок:

- за 4 квартал 2019 року термін сплати до 20 січня 2020 року у сумі 2 754,18 грн;

за 1 квартал 2020 року термін сплати до 21 квітня 2020 року у сумі 2 078,12 грн;

за 2 квартал 2020 року термін сплати до 20 липня 2020 року у сумі 1 039,06 грн;

за 3 квартал 2020 року термін сплати до 19 жовтня 2020 року у сумі 3 178,12 грн.

Сальдо на початок 2021 року - 27 140,74 грн.

- у 2021 році нараховано єдиний внесок:

- за 4 квартал 2020 року термін сплати до 19 січня 2021 року у сумі 3 300,00 грн.

Загальна сума нарахувань єдиного внеску в ІКП по КБК 71040000 ФОП ОСОБА_2 за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року склала 30 440,74 грн, яка обліковується як заборгованість зі сплати єдиного внеску (а.с. 48-51).

Суд зазначає, що відомостей про направлення позивачу вимоги/вимог про сплату заборгованості за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року матеріали справи не містять.

Будучи не згодним із тим, що за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року йому нараховано єдиний соціальний внесок як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність, в загальній сумі 30 440,74 грн, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку у тому числі органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року за № 2755-VI (далі ПК України), щодо сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - Законом України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначеннями, наведеними у пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України:

самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності;

незалежна професійна діяльність - це […] діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, […] з а у м о в и, що така особа н е є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є, в тому числі, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону № 2464-VІ встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у п.п. 4, 5 та 5-1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у п.п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. […].

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.п. 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано ст. 4 Закону № 2464-VІ.

Так, особи, які провадять адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності. Наявність у особи свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення цією особою адвокатської діяльності.

На зазначеному, зокрема, наголошено у постанові Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 480/4744/18.

У постанові від 30 листопада 2021 року у справі № 459/2972/16-а Верховний Суд зазначив, що факт призначення особи на посаду судді не має наслідком автоматичне зупинення дії адвокатського свідоцтва зупинення дії адвокатського свідоцтва може мати місце лише з підстав, визначених законом.

Питання зайняття адвокатською діяльністю врегульовано Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 5076-VI), згідно зі ст. 13 якого адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 5076-VI право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 3 цієї статті право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Виходячи зі змісту ч.ч. 5, 6 ст. 31 Закону № 5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України (ч. 1 ст. 17 Закону № 5076-VI).

З аналізу наведених вище правових норм слідує, що правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю на певний строк (строк зупинення).

Як встановлено судом, право позивача на заняття адвокатською діяльністю було зупинене на підставі його заяви відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 5076-VI з 1 січня 2011 року та з 20 вересня 2012 року.

Таким чином, оскільки з 1 січня 2011 року позивач не здійснював адвокатську діяльність та не отримував доходів від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав для здійснення такої діяльності, суд висновує про відсутність у ОСОБА_1 обов`язку зі сплати єдиного внеску як самозайнятої особи у розумінні законодавства про зайнятість населення.

За наведених обставин нарахування контролюючим органом позивачу єдиного внеску за період, коли позивач фактично не здійснював адвокатську діяльність та не отримував доходу, є протиправним.

Щодо посилань відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 420/4911/20, суд зазначає, що характер правовідносин у зазначеній справі відрізняється від правовідносин у даній справі, тобто, постанова Верховного Суду по справі № 420/4911/20 не є релевантною до даної справи та урахуванню не підлягає.

Так, в межах адміністративної справи № 420/4911/20 розглядались спірні правовідносини з приводу не сплати фізичною особою-підприємцем заборгованості з єдиного внеску, визначеної у відповідній вимозі, у зв`язку із припиненням підприємницької діяльності (а не зупиненням незалежної професійної діяльності самозайнятою особою). При цьому у вказаній постанові Верховний Суд вкотре наголосив, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI сплата до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування єдиного внеску має на меті забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Наведене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному, зокрема, в постановах від 5 листопада 2018 року у справі № 820/1538/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 160/3114/19, від 5 березня 2020 року у справі № 824/509/19-а, від 18 листопада 2021 року у справі № 520/6094/19, від 19 грудня 2022 року у справі № 640/9262/19, від 19 червня 2024 року у справі № 480/4744/18.

Як встановлено судом, позивач у спірний період (з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року) працював на посаді судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII ДСА України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 січня 2019 року № 141/0/15-19, ДСА України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.

Пунктом 2 цього Положення закріплено, що ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів.

Згідно із п. 3 даного Положення територіальні управління ДСА України є її територіальними органами.

Отже, платником єдиного внеску за позивача у період його трудової діяльності з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року є/був відповідний територіальний орган ДСА України.

Пунктом 3 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 7 квітня 2016 року № 422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 року за № 751/28881 (який діяв у період спірних правовідносин) (далі Порядок № 422) встановлено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС (правонаступниками органів ДФС станом на час розгляду справи є органи ДПС, в тому числі відповідач).

Метою ведення оперативного обліку і складання звітності податкових органів є забезпечення користувачів повною, достовірною та неупередженою інформацією щодо стану розрахунків платників з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування для прийняття оптимальних управлінських рішень.

Згідно з п. 4 розділу І Порядку № 422 відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Пунктом 74.1 ст. 74 ПК України передбачено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що відображення контролюючим органом в ІКП відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19 лютого 2019 року у справі № 825/999/17, від 26 лютого 2019 року у справі № 805/4374/15-а, а подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року справі № 826/9288/18.

Таким чином, відображення у ІКП платника недостовірної інформації порушує його права та інтереси.

На підставі викладеного вище суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та зобов`язати відповідача привести у відповідність відомості щодо нарахувань єдиного внеску стосовно платника - ОСОБА_1 , а саме: виключити (анулювати) в Інтегрованій картці платника, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відомості про недоїмку з єдиного внеску у розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року по КБК 71040000.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно з квитанцією ID: 1331-4662-6531-4973 від 11 липня 2024 року, а також випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі у сумі 1 211,20 грн (а.с. 13, 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 94, 132, 139, 192-193, 242-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070187, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Донецькій області з нарахування ОСОБА_1 як самозайнятій особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Донецькій області привести у відповідність відомості щодо нарахувань єдиного внеску стосовно платника - ОСОБА_1 , а саме: виключити (анулювати) в Інтегрованій картці платника, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відомості про недоїмку з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування у загальному розмірі 30 440,74 грн за період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року (КБК 71040000).

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070187, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна