Справа № 607/18099/24
Суддя: Марциновська І. В.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

25.10.2024 Справа №607/18099/24 Провадження №2-а/607/365/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Фігурський М.А., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 12.08.2024 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

У постанові зазначено, що 08.08.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При уточненні військово-облікових даних встановлено, що 05.06.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 отримав повістку для явки 06.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 для уточнення облікових даних. У встановлені день та час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за вказаною вище адресою, що підтверджується виписаною ОСОБА_1 повісткою від 05.06.2024. Також ОСОБА_1 не повідомив жодних поважних причин неявки та не надав підтверджуючих документів, чим порушив вимоги п. 1, 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022).

18.06.2024 за № 6486 п`ятим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслане звернення до відділу поліції № 5 селища Підволочиськ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області щодо доставлення ОСОБА_1 , який здійснив адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що дана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки посадової особи є несправедливими, недоведеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності.

Позивач зазначив, що неодноразово, зокрема й 01.05.2024 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою та необхідними документами про отримання відстрочки на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак відповідь на свої звернення позивач не отримав.

При цьому за станом здоров`я позивач часто звертається за отриманням медичної допомоги. Так, 03.06.2024 за наслідками візиту лікаря позивачеві у системі «Helsi» сформоване направлення на стаціонарне лікування (ургентне направлення). Однак у зв`язку із відсутністю у медичному закладі ліжко-місць позивачеві рекомендовано перебувати на амбулаторному лікуванні та звернутися із направленням до медичного закладу пізніше.

05.06.2024 невідомі особи, що не представились позивачеві та не пред`явили свої документи, виписали позивачеві повістку з вимогою прибути 06.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Доводи позивача про поганий стан здоров`я та наявність підстав для звільнення від мобілізації враховані не були.

10.06.2024, перебуваючи на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, позивач направив відповідачу заяву про неможливість 06.06.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 за станом здоров`я.

Позивач зауважив, що 15.07.2024 сформував витяг з системи «Резерв+», у якому зазначено про уточнення позивачем 19.05.2024 облікових даних та відсутні відмітки щодо розшуку позивача. Так само і з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що станом на 26.06.2024 розшукові заходи щодо позивача не здійснювались.

Позивач звернув увагу, що в оскаржуваній постанові зазначено, що повістка від 05.06.2024 виписана позивачеві з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в той час як вимога стосувалась з`явлення до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому час, в який позивачеві необхідно було прибути, у повістці не вказаний.

Також позивач вказав, що в оскаржуваній постанові зазначено про звернення ІНФОРМАЦІЯ_3 до відділу поліції № 5 селища Підволочиськ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області щодо доставлення ОСОБА_1 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Разом з тим позивач зауважує, що згідно з чинним законодавством, що діяло станом на 18.06.2024, адміністративні протоколи за ст. 210 КУпАП не складаються.

Крім цього, позивач вказав, що під час винесення оскаржуваної постанови йому не були роз`яснені його права, докази не досліджувались, усні пояснення позивача не враховувались та позивачеві не було забезпечене право на правову допомогу.

За таких підстав позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову № 5/73 від 12.08.2024 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1

26.08.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначене судове засідання на 04.09.2024, визначений відповідачу строк для подання відзиву.

30.08.2024 представник позивача подав до суду клопотання про долучення додаткових доказів.

04.09.2024 розгляд справи не здійснювався у зв`язку із зайнятістю головуючої судді в іншому судовому провадженні. Судове засідання призначене на 27.09.2024.

06.09.2024 відповідач подав до суду відзив, у якому позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Відзив мотивний тим, що 08.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції був доставлений ОСОБА_1 , який перебував у розшуку. 12.08.2024 відносно ОСОБА_1 був здійснений розгляд справи про адміністративне правопорушення та на останнього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі, визначеному санкцією статті. Відповідач вважає, що оскаржувана постанова є правомірною, винесеною уповноваженою на те посадовою особою та згідно з вимогами чинного законодавства.

27.09.2024 розгляд справи не здійснювався у зв`язку із перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті в межах іншого судового провадження. Судове засідання призначене на 25.10.2024.

У судове засідання 25.10.2024 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце цього засідання не з`явились. У заявах по суті справи просили розгляд справи здійснювати без їхньої участі.

Указане згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Суд установив, що 12.08.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесена по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП (вчинення правопорушення в особливий період). Даною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (в редакції, чинній на 06.06.2024), та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17000 грн.

У постанові зазначено, що 08.08.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При уточненні військово-облікових даних встановлено, що 05.06.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 отримав повістку для явки 06.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 для уточнення облікових даних. У встановлені день та час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за вказаною вище адресою, що підтверджується виписаною ОСОБА_1 повісткою від 05.06.2024. Також ОСОБА_1 не повідомив жодних поважних причин неявки та не надав підтверджуючих документів, чим порушив вимоги п. 1, 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та п. 10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022).

18.06.2024 за № 6486 п`ятим відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслане звернення до відділу поліції № 5 селища Підволочиськ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області щодо доставлення ОСОБА_1 , який здійснив адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Також згідно зі ст. 279 КУпАП посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Статтею 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (в редакції, чинній станом на 06.06.2024), полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено з 24.02.2024 ввести в Україні воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та такий воєнний стан діє і до теперішнього часу.

Отже, станом на 06.06.2024, тобто на дату вчинення інкримінованого позивачеві адміністративного правопорушення діяв особливий період.

За змістом ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 06.06.2024) військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: 1) уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; 2) прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Так само і ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на 06.06.2024) визначено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.07.2024 позивач сформував витяг з системи «Резерв+», у якому зазначено про уточнення позивачем 19.05.2024 облікових даних та відсутні відмітки щодо розшуку позивача. Разом з тим 05.06.2024 невідомі особи, що не представились позивачеві та не пред`явили свої документи, виписали позивачеві повістку з вимогою прибути 06.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд зауважує, що копію даної повістки позивач до позовної заяви не долучив. Натомість у подальшому представник позивача додатково надав суду копію повістки (а.с. 46), про яку зазначив, що саме така повістка була вручена позивачеві 05.06.2024.

Суд критично оцінює такі доводи позивача, оскільки зі змісту цієї повістки вбачається, що датою її складення є 05.04.2024 та у повістці викладена вимога позивачеві з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а не до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як про це зазначає у позовній заяві позивач, чи до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як зазначено в оскаржуваній постанові. Більше того зміст повістки дає підстави дійти висновку про внесення виправлень у такий зміст, оскільки вбачається, що першочергово датою виклику зазначено 06.05.2024. та у подальшому цифра номера місяця змінена з 05 на 06, тобто з травня на червень.

Зважаючи на те, що за умови дійсного існування таких обставин, позивач вказав би про їх наявність у позовній заяві, суд відхиляє такий доказ за недопустимістю та вважає дії позивача щодо подання такого недостовірного доказу зловживанням своїми процесуальними правами та вчиненими з метою повідомлення суду недостовірних обставин та введення суду в оману.

Відтак суд вважає доведеними відповідачем та неспростованими позивачем обставини щодо складення 05.06.2024 повістки на ім`я позивача із вимогою з`явитись 06.06.2024 саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо доводів позивача про поважність причин неявки за викликом суд зазначає таке.

Так, позивач зазначив, що неодноразово, зокрема й 01.05.2024 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою та необхідними документами про отримання відстрочки на підставі абз. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Однак відповідь на свої звернення позивач не отримав.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на 01.05.2024) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

Разом з тим аналіз законодавства, чинного станом на 05.06.2024, дає підстави дійти висновку, що саме по собі звернення до відповідного ТЦК із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу по мобілізації не є рішенням про надання такої відстрочки та не є підставою для нез`явлення за викликом до відповідного ТЦК з метою уточнення та оновлення даних військового обліку.

Так само суд відхиляє за неналежністю довідку про надання позивачеві відстрочки від призову на військову службу по мобілізації № 9053 від 22.08.2024 (а.с. 47), оскільки такі обставини виникли вже після винесення оскаржуваної постанови та такий доказ не підтверджує та не спростовує обставини, що підлягають встановленню під час розгляду даної справи.

За змістом ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на 06.06.2024) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: 1) перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; 2) смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Такі саме положення викладені і в п. 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Системний аналіз даних норм законодавства дає підстави дійти висновку, що наявність такої обставини як хвороба сама по собі не є беззаперечною обставиною, що дає право не прибувати за викликом, зазначеним у повістці. Хвороба є поважною причиною неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, лише за умови, що така хвороба позбавила особу можливості особисто прибути у визначені пункт і строк.

Надаючи оцінку доводам позивача у цій частині, суд зазначає таке.

Позивач вказав, що за станом здоров`я позивач часто звертається за отриманням медичної допомоги. Так, 03.06.2024 за наслідками візиту лікаря позивачеві у системі «Helsi» сформоване направлення на стаціонарне лікування (ургентне направлення). Однак у зв`язку із відсутністю у медичному закладі ліжко-місць позивачеві рекомендовано перебувати на амбулаторному лікуванні та звернутися із направленням до медичного закладу пізніше.

10.06.2024, перебуваючи на стаціонарному лікуванні у медичному закладі, позивач направив відповідачу заяву про неможливість 06.06.2024 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 за станом здоров`я.

З наданих позивачем доказів вбачається, що 03.06.2024 в системі «Helsi» створено направлення на консультацію до лікаря невролога та таке направлення чинне до 03.06.2025. При цьому пріоритет направлення визначений як «Планове», тобто не термінове, а саме направлення створене КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Тернопільської міської ради (а.с. 25).

У подальшому 06.06.2024, тобто того дня, коли позивачеві необхідно було з`явитись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач звернувся до медичного закладу КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» та отримав направлення на стаціонарне лікування загального напрямку, пріоритет якого визначено як «Ургентне», строк дії направлення до 06.06.2025.

Так, за загальним визначенням ургентний стан це стан хворого, який загрожує життю і потребує проведення невідкладних лікувальних заходів, зокрема це раптове погіршення фізичного або психічного здоров`я, яке становить пряму та невідворотну загрозу життю та здоров`ю людини або оточуючих її людей і виникає внаслідок хвороби, травми, отруєння або інших внутрішніх чи зовнішніх причин. Такий стан потребує проведення невідкладних лікувальних заходів. Якщо ургентний пацієнт потребує госпіталізації, він отримає термінові медичні послуги за пакетами стаціонарної допомоги.

Разом з тим, як вбачається з відомостей про стан здоров`я позивача, останній 06.06.2024 до медичного закладу госпіталізований не був, а перебував на лікуванні у період з 10.06.2024 до 17.06.2024 з діагнозом «Інші форми стенокардії».

При цьому суд зауважує, що 03.06.2024 направлення виписане до лікаря невролога, в той час як стенокардію лікує лікар кардіолог.

За таких обставин суд критично оцінює указані докази в сукупності та доходить висновку, що звернення позивача 03.06.2024 за отриманням направлення до лікаря невролога було плановим, не потребувало термінової госпіталізації та не свідчить про наявність у позивача такого стану здоров`я, за якого позивач був позбавлений можливості з`явитись за викликом ІНФОРМАЦІЯ_7 . Указане також підтверджується тим, що 05.06.2024 після отримання такого направлення позивач перебував на вулиці за межами будь-якого приміщення, у тому числі і медичного закладу, де позивачеві і була вручена повістка.

Щодо направлення від 06.06.2024, то слід зауважити, що госпіталізація до медичного закладу за таким направленням відбулась лише 10.06.2024, що знову ж таки дає підстави дійти висновку про відсутність станом на 06.06.2024 у позивача ургентного стану, оскільки у випадку зворотного позивач в обов`язковому порядку був би госпіталізований до лікарні того ж дня.

Відтак суд вважає, що позивач не довів належними та достатніми доказами, що станом на 06.06.2024 у позивача була наявна хвороба, яка перешкоджала позивачеві прибути за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так само позивач не дотримався вимог закону і щодо повідомлення відповідного ТЦК у триденний строк про неможливість прибути за викликом, оскільки відповідну заяву позивач направив лише 10.06.2024. Більше того така заява скерована на адресу ІНФОРМАЦІЯ_6 , який не є органом, що здійснював 05.06.2024 виклик позивача.

Крім цього, позивач не надав доказів того, що після виписки з медичного закладу позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та виконав обов`язок, визначений у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції станом на 06.06.2024).

Щодо доводів позивача про оновлення даних у системі «Резерв+», суд зауважує, що з інформації, наявної у відкритому доступі на сайті Міністерства оборони України, вбачається, що QR-код, після відсканування якого відповідні представники влади можуть миттєво отримати інформацію про статус особи як військовозобов?язаного, призовника або резервіста, у застосунку «Резерв+» з`явився лише після 18.06.2024, тобто після дати вручення позивачеві повістки.

Так само неналежним доказом є відповідь ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 19) щодо нездійснення даним ТЦК розшукових заходів позивача, оскільки в оскаржуваній постанові зазначено, що повістка була складена з викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 та саме останній залучав працівників поліції для доставлення позивача з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Також суд відхиляє доводи позивача про неможливість звернення посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 до органів Національної поліції для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, не складається не у кожному випадку, а лише щодо певних складів адмінпорушень за цією статтею. Відтак відповідний ТЦК не позбавлений можливості звернутись до органу Національної поліції з метою доставлення особи порушника та після з`ясування усіх обставин справи не складати протокол про адміністративне правопорушення, а відразу винести постанову.

Також суд відхиляє доводи позивача про порушення процедури розгляду справи відносно позивача, нероз`яснення йому прав, недослідження доказів та порушення права позивача на захист. Так, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, така виносилась у присутності позивача, останньому були роз`яснені його права, у тому числі передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, що підтверджується проставлений позивачем підписом, та в постанові відсутні відмітки про бажання позивача скористатись правом на правову допомогу.

У силу вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частини 1-3 ст. 90 КАС України визначають, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного суд вважає, що під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.08.2024 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а сама постанова відповідає вимогам ст. 251, 278, 279, 280, 283 КУпАП, є правомірною та відсутні підстави для її скасування.

Так, ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, а відтак рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України).

Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, а також те, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, суд доходить висновку, що судовий збір у сумі 605,60 грн слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 9, 210, 245, 251, 278, 279, 280 КУпАП, ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 143, 241-246, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.

Залишити постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 12.08.2024 без змін.

Судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Фігурський Максим Анатолійович, місцезнаходження: майдан Привокзальний, буд. 2А, м. Тернопіль.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26629468.

СуддяІ. В. Марциновська