Справа № 165/923/24
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/923/24
Провадження № 2-а/165/10/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2024 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.
за участю секретаря Король І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,
04.03.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.02.2024 року інспектором ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капралом поліції Гетюком Денисом Владиславовичем було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1492959, згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Ауді А6 по вулиці Автобусній 9 (м. Нововолинськ), проїхав регульований пішохідний перехід на заборонний жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР.
Вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а його вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами.
Вказує, що дійсно 21 лютого 2024 року, близько 20-ї години, він, керуючи автомобілем Ауді А6, номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по вулиці Автобусній у місті Нововолинську в напрямку м. Львів. Коли наближався до світлофора, який знаходиться на перехресті доріг поблизу АС м.Нововолинськ, то на світлофорі горів заборонний жовтий сигнал, тому він зменшив швидкість руху. Однак, так як до самого перехрестя ще була певна відстань, то не став повністю зупинятися, а помалу наближався до перехрестя. Згодом, дочекавшись дозволеного - зеленого сигналу світлофора, продовжив рух свого транспортного засобу. Тобто пішоходний перехід та саме перехрестя він проїхав на дозволений зелений сигнал світлофора.
Одразу після переїзду вказаного перехрестя транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено двома працівниками поліції, одним із яких був інспектор ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капрал поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що позивач проїхав перехрестя на червоне світло світлофора.
Коли він, ОСОБА_1 почав заперечувати свою вину у названому порушенні правил дорожнього руху, то поліцейський пішов до службового автомобіля, а повернувшись сказав, що в ОСОБА_1 проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора.
Позивач наголошував і наполягав на тому, що лише під`їжджав до світлофора, коли на ньому був жовтий сигнал, а продовжив рух через перехрестя лише після увімкнення зеленого сигналу, тобто не порушуючи жодних пунктів ПДР, але його пояснення, під час розгляду справи, до уваги поліцейським, взяті не були. Незважаючи на заперечення та відсутність доказів на підтвердження винуватості позивача у порушенні ПДР, поліцейський виніс постанову, у якій зазначив, що ОСОБА_1 проїхав регульований пішохідний перехід на забороняючий рух жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 ґ ПДР.
Зазначає, що інкриміноване йому працівниками поліції правопорушення є неконкретним. Звертає увагу, що об`єктивна сторона ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає, «проїзд на заборонний сигнал світлофора». Тобто в даній статті взагалі не зазначено про проїзд регульованого пішохідного переходу, а зміст п. 8.7.3. ґ ПДР звучить так: «жовтий забороняє рух і попереджає наступну зміну сигналів». Вважає, що він в повній мірі виконав зазначені вимоги ПДР, тобто дочакався зміни сигналу свфтлофора і продовжий рух на зелений сигнал світлофора, не допустивши жодних порушень ПДР України.
Також наголошує, що під час розгляду даної справи на місці зупинки, він заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи на інший день для того аби мати можливість скористатися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. А саме зібрати докази своєї невинуватості та подати певні клопотання і заперечення, які потребують додаткового часу. Однак у задоволенні таких клопотань ОСОБА_1 особою, яка розгляда справу про адміністративне правопорушення, було відмовлено без жодних обгрунтувань.
Позивач вважає, що винесення постанови безпосередньо на місці вчинення правопорушення (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав, є порушенням прав особи, яка притягається до відповідальності, в тому числі права на захист.
Також вважає, що не складання працівником поліції протоколу про адміністративне правопорушення, позбавило його можливості висловити свою незгоду із обставинами, за яких він був визнаний винуватим у виненні адміністративного правопорушення, оскільки тільки у протоколі особа, що притягується до адміністративної відповідальності може надати особисті пояснення щодо обставин справи. Зазначає, що жодного пояснення працівником поліції у нього відібрано не було. В оскаржуваній постанові ніяким чином незгода особи з висунутим обвинуваченням, не відображається.
Зазначає, що до постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, а саме: протоколу у справі про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, тощо.
Вказує, що будь-які докази, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП в матеріалах справи відсутні.
У зв`язку з вищевикладеним, просить скасувати постанову серії ЕНА № 1492959 від 21.02.2024, про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за ч.2 ст.122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Також зазначає, що останній день оскарження постанови від 21.02.2024 припадав на вихідний день - субота 02.03.2024, тому він подав позов в перший робочий день - 04.03.2024. Просить поновити строк звернення до суду, як такий, що пропущенй из поважних причин.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та просив їх задоволити.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській областів судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення уповноваженому представнику 07.10.2024 поштового відправлення. Про причини неявки до суду, не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду, не звертався, правом подачі відзиву на позовну заяву, не скористався.
Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає таке.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1492959 від 21.02.2024, винесеною інспектором ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капралом поліції Гетюком Д.В. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.
З вказаної постанови вбачається, що 21.02.2024 о 19:52 год. ОСОБА_1 по вул. Автобусна, 9 в м. Нововолинську, керуючи автомобілем марки «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїхав регульований пішохідний перехід на забороняючий рух (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3ґ ПДР України.
Згідно із ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В даному випадку відповідачем при винесені постанови не було заслухано і враховано пояснень позивача, тому виникає сумнів щодо об`єктивності та правомірності винесеної щодо позивача постанови.
Позивач заперечує обставини, викладені у оспорюваній постанові та свою причетність до вчинення інкримінованого йому правопорушення.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності дій суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача на заперечення обставин вказаних у оспорюваній постанові, а в судовому засіданні не здобуто доказів, які б нівелювали твердження позивача, а тому суд приймає їх до уваги, як належні і допустимі. Отже, з врахуванням наданих суду доказів і норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що наявність складу правопорушення в діях позивача, який оспорює обставини, викладені у постанові, жодними доказами не доведена.
Стаття 7 КАС України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може грунтуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем не з`ясовано всіх фактичних обставин справи, порушено право особи на захист,яке є абсолютним, а тому вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕНА № 1492959 від 21.02.2024, винесену інспектором ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капралом поліції Гетюком Д.В., якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн., і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскільки останній день оскарження постанови від 21.02.2024 припадав на вихідний день - субота 02.03.2024, то звернення до суду з позовом в перший робочий день, а саме понеділок 04.03.2024, не свідчить про пропущення позивачем десятиденного строку звернення до суду.
Керуючись ст.3, ст.9, ст.72, ст.73, ст.77, ст.19, ст.242, ст.243, ст.246, ст.286 КАС України, на підставі ч.2 ст.122 КУпАП, суд,-
Адміністративний позов задоволити.
Скасувати постанову серії ЕНА № 1492959 від 21.02.2024, винесену інспектором ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капралом поліції Гетюком Д.В., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук