Справа № 500/4468/24
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4468/24

23 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить:

скасувати рішення-відмову ІНФОРМАЦІЯ_3 в задоволені прохання щодо виключення його із військового обліку;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити його із військового обліку.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.05.2024 ОСОБА_2 особисто звернуся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виключення його з військового обліку, оскільки являється особою, яку було засуджено за ч.5 ст.191, ст.209, ч.1 ст.70 Кримінального кодексу України (далі КК України) по справі №607/15548/13-к. Покликаючись на п.6 ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", в редакції чинній на момент звернення, який передбачає, що виключенню з військового обліку підлягають особи, які раніше були засуджені за вчинення тяжкого злочину, позивач вважає відмову відповідача у виключені його із військового обліку протиправною. На переконання позивача, відповідач безпідставно не врахував що у разі, якщо правовідносини стосовно реалізації певного права розпочато у період чинності нормативно-правового акта, за умови, що особа здійснила конкретні дії, що виражають її волевиявлення стосовно реалізації права (звернулась до суб`єкта владних повноважень, подала повний пакет документів тощо), то особа повинна мати можливість закінчити реалізацію відповідного права за тими нормами, що діяли на момент початку реалізації відповідного права, навіть якщо до завершення реалізації права вони втратили чинність.

Ухвалою суду від 23.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, ІНФОРМАЦІЯ_2 подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач прийнятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 (раніше ІНФОРМАЦІЯ_4 ) 13.04.2007. Востаннє позивач прибував до ІНФОРМАЦІЯ_3 30.11.2012, для уточнення даних. Заявою від 15.05.2024, що зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.05.2024 за вх.№11636, позивач повідомив про те, що його було засуджено за особливо тяжкий злочин за ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна та просив виключити його з військового обліку. Станом на день розгляду вказаної заяви набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" 3633-ІХ від 11.04.2024, яким внесено зміни до ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", відтак листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.05.2024 №9191 позивача повідомлено про відсутність підстав для виключення його з військового обліку.

Ухвалою суду від 23.09.2024 продовжено процесуальний строк розгляду справи на один місяць.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 13.04.2007 прийнятий на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 (раніше ІНФОРМАЦІЯ_4 ), про що свідчать відомості його військового квитка серії НОМЕР_1 від 10.04.2006.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.12.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19.03.2014, у справі №607/15548/13-к ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України, та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

за ч.5 ст.191 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей на строк 3 (три) роки та з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

за ч.1 ст.209 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані із обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей на строк 2 (два) роки, з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом (легалізації доходів) в сумі 164745,23 грн. та з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей на строк 3 (три) роки з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом (легалізації доходів) в сумі 164745,23 грн. та з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

15.05.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виключення його з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.05.2024 №9268 позивачу на звернення до Генерального штабу Збройних Сил України від 16.05.2024 №К-56206 повідомлено, що за результатами перевірки відомостей, ОСОБА_2 перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 , про це свідчить витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС "Оберіг". Відповідно до звернення, 15.05.2024 ОСОБА_2 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та звернувся до працівника територіального центру на і першому поверсі адміністративної будівлі із заявою про виключення із військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову і службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ, в редакції від 04.05.2024. Щодо реєстрації заяви позивача вийшло непорозуміння. 17.05.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 через оператора поштового зв`язку "Укрпошта" була отримана та зареєстрована заява за вх. №11636 та буде опрацьована і розглянута у строки визначені Законом України "Про звернення громадян".

Листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.05.2024 №9191 позивачу на заяву від 15.05.2024 (зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 17.05.2024 за вх.№11636) повідомляю про відсутність підстав для виключення його з військового обліку, оскільки відповідно до ч.6 ст.37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3)визнані непридатними до військової служби;

4)досягли граничного віку перебування в запасі.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість бездіяльності, дій, рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

За приписами ч.7, 8 ст.1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 вказаного Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом положень п.9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам, розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

У силу п.12 Положення №154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Підстави виключення з військового обліку військовозобов`язаних визначені ч.6 ст.37 Закону №2232-XII.

Відповідно до п.6 ч.6 ст.37 Закону №2232-XII (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про виключення його з військового обліку) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Як встановлено судом, позивач відповідно до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.12.2013, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 19.03.2014, у справі №607/15548/13-к визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України, та на підставі ч.1 ст.70 КК України засуджений до 7 (семи) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.12 КК України (у редакції, яка діяла на час винесення позивачу вироку) залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Таким чином, злочин, за вчинення якого було засуджено позивача, станом на час його вчинення та винесення вироку, визнавався тяжким, а тому, на момент подання ним заяви до ІНФОРМАЦІЯ_3 (15.05.2024) були наявні правові підстави для виключення позивача з військового обліку на підставі п.6 ч.6 ст.37 Закону №2232-XII.

Стосовно мотивації відповідача, що така підстава виключення з військового обліку, як те, що особа була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, відсутня з посиланням на ч.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024, то суд зазначає, що заява позивача від 15.05.2024, зареєстрована відповідачем 17.05.2024 за вх.№11636, була подана та отримана суб`єктом владних повноважень до внесення означених вище змін, а тому реалізація права особи має здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження волевиявлення такої особи у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень тощо). Розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом.

У контексті застосування принципу незворотності дії закону у часі це означає, що у разі, якщо правовідносини стосовно реалізації певного права розпочато у період чинності нормативно-правового акта, за умови, що особа здійснила конкретні дії, що виражають її волевиявлення стосовно реалізації права (звернулась до суб`єкта владних повноважень, подала повний пакет документів тощо), то особа повинна мати можливість закінчити реалізацію відповідного права за тими нормами, що діяли на момент початку реалізації відповідного права, навіть якщо до завершення реалізації права вони втратили чинність.

Відтак, заява позивача про виключення його з військового обліку підлягає розгляду з огляду на ті норми закону, що діяли на момент подання такої заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку з ч.2 ст.2 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

З огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про протиправність, в контексті ч.2 ст.2 КАС України, відмови відповідача у виключені позивача із військового обліку та необхідність захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 15.05.2024 про виключення його із військового обліку та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності оскаржуваного рішення.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн. згідно квитанції на суму 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у виключені ОСОБА_2 із військового обліку.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 15.05.2024 про виключення його із військового обліку та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - ІНФОРМАЦІЯ_5 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.