Справа № 580/6564/24
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року справа № 580/6564/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кравченко Р.М. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Гоголя, 34) в якому просить:

-визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.03.2024 №38 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з моменту звернення, тобто з 31.05.2022 року;

-судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що відповідач всупереч вимог законодавства України прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах як працівнику, безпосередньо зайнятому повний робочий день на роботах віднесених до Списку № 1 з часу виникнення такого права.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав про безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не підтверджено первинними документами пільговий період роботи, а тому рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області у призначенні пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком № 1 відмовлено.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, відзивах на позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до довідки від 26.04.2022 № 7120- проживає по АДРЕСА_2 .

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою від 31.05.2022 про призначення пенсії за віком по Списку № 1.

Головне управління ПФУ в Полтавській області рішенням від 08.06.2022 №38 відмовив у призначенні пенсії позивачу згідно ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії позивача звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 по справі № 440/5699/22 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №38 від 08.06.2022 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.05.2022, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовити.

На виконання рішення суду відповідачем розглянуто заяву позивача від 31.05.2022 повторно та прийнято рішення №38 від 27.01.2023 про повторну відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Вважаючи рішення протиправним позивач звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.06.2023 по справі № 440/5286/23 визнано протиправним та скасовано рішення №38 від 27.01.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 17.06.1996 по 31.12.1998. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.05.2022 з урахуванням правової позиції, викладеної у рішенні суду та зарахованих періодів цим судовим рішенням.

На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.05.2022 та прийнято рішення №38 від 04.09.2023, яким повторно відмовлено ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку згідно частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Відповідно до вказаного рішення до пільгового стажу роботи згідно висновків рішення суду та даних індивідуальних відомостей про застраховану особу зараховано періоди роботи: з 17.06.1996 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по 31.12.2001, з 01.08.2004 по 31.12.2004, з 01.01.2005 по 28.07.2012, з 01.08.2012 по 27.06.2015, з 01.07.2015 по 28.07.2015, з 01.08.2015 по 20.09.2016, з 01.10.2016 по 30.10.2016, з 01.11.2016 по 27.05.2017, з 01.06.2017 по 30.05.2018, з 01.06.2018 по 28.03.2019, з 01.04.2019 по 28.05.2019, з 01.06.2019 по 29.07.2021, з 01.08.2021 по 29.08.2021, з 01.09.2021 по 25.02.2022, з 01.03.2022 по 03.03.2022. Пільговий стаж роботи згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу становить 23 роки 00 місяців 17 днів. З підрахунку пільгового стажу виключено періоди: з 01.01.2002 по 31.07.2004, з 29.07.2012 по 31.07.2012, з 28.06.2015 по 30.06.2015, з 29.07.2015 по 31.07.2015, з 21.09.2016 по 30.09.2016, 31.10.2016, з 28.05.2017 по 31.05.2017, 31.05.2018, з 29.03.2019 по 31.03.2019, з 29.05.2019 по 31.05.2019, з 30.07.2021 по 31.07.2021, з 30.08.2021 по 31.08.2021, з 26.02.2022 по 28.02.2022, з 04.03.2022 по 31.03.2022. оскільки в даних індивідуальних відомостей про застраховану особу за вищевказані періоди відсутні відомості по спеціальному стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. Загальний страховий стаж 27 років 0 місяць 6 днів

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 по справі № 440/14639/23 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04 вересня 2023 року №38 про повторну відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області зарахувати до пільгового трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 01 січня 2002 року по 17 липня 2004 року; з 29 липня 2012 року по 31 липня 2012 року; з 28 червня 2015 року по 30 червня 2015 року; з 29 липня 2015 року по 31 липня 2015 року; з 21 вересня 2016 року по 30 вересня 2016 року; 31 жовтня 2016 року; з 28 травня 2017 року по 31 травня 2017 року; 31 травня 2018 року; з 29 березня 2019 року по 31 березня 2019 року; з 29 травня 2019 року по 31 травня 2019 року; з 30 липня 2021 року по 31 липня 2021 року; з 30 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 31 травня 2022 року про призначення пенсії з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.05.2022 та прийнято рішення №38 від 15.03.2024, яким відмовив у призначенні пенсії позивачу згідно ч.3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу підтвердженого в установленому порядку та з недосягненням відповідного пенсійного віку(50 років).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058- IV).

Відповідно до п. 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІУ визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.?

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Також відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудовоґо стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містяться записи про роботу:

6) 17.06.1996 прийнятий на роботу підземним гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем під землею дає право для переходу на пенсію за списком №1, наказ №204 від 13.06.1996;

7) 14.11.1996 ордена Леніна ш. "Горская" п/о Первомайськвугілля перейменована в "ГОАО ш. "Горская" ДП ГХК" "Первомайськвугілля", наказ №572/к від 14.11.1996;

8) 09.12.1997 згідно атестації робочих місць професія гірника підземного дає право для переходу на пенсію по списку №1, наказ №428 від 09.12.1997;

9) 16.09.2002 позивач переведений електрогазозварювальником згідно висновку ВКК (підстава: наказ №559/к від 16.09.2002). Згідно наказу №545 від 30.09.1995 атестація робочих місць професія електрогазозварювальник дає право для переходу на пенсію по списку №2;

11) 29.12.2002 згідно атестації робочих місць професія електрогазозварювальник дає право для переходу на пенсію по списку №1, наказ №374 від 29.12.2002;

12) 29.05.2003 - ГОАО ш. "Горская" ДП ГХК" "Первомайськвугілля" реорганізована у структурний підрозділ ш. "Горская" ДП "Первомайськвугілля", наказ №1 від 30.05.2003;

13) 17.07.2004 звільнений за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ №315/к від 22.07.2004;

14) 02.08.2004 позивач прийнятий електрослюсарем підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею, наказ №161к від 02.08.2004;

15) на підставі атестації робочих місць професію електрослюсар вважати пільговою для пенсійного забезпечення по списку №1, наказ №175-к від 29.08.2000;

16) 04.09.2005 на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію електрослюсар підземний вважати пільговою для пенсійного забезпечення по списку №1, наказ №292 від 04.09.2005;

17) 23.01.2006 СП Шахта "Карбоніт" ДП "Первомайськвугілля" перейменована у відособлений підрозділ Шахта "Карбоніт" ДП "Первомайськвугілля", наказ №22 від 23.01.2006;

18) 16.04.2010 на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію електрослюсар підземний вважати пільговою для пенсійного забезпечення за списком №1, наказ №205 від 16.04.2010;

19) 16.04.2015 на підставі атестації робочих місць за умовами праці професію електрослюсар підземний вважати пільговою для пенсійного забезпечення за списком №1, наказ №74 від 16.04.2015;

20) 13.04.2020 на підставі атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право переходу на пенсію на пільгових умовах за списком №1, наказ №547 від 13.04.2020.

Таким чином, трудова книжка позивача містить усі відомості про умови праці (повний робочий день) та характер виконуваної роботи позивача на посадах, атестацію робочих місць.

Крім того, наявність пільгового стажу позивача підтверджується рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 по справі № 440/5699/22, від 22.06.2023 по справі № 440/5286/23, від 08.11.2023 по справі № 440/14639/23.

Щодо призначення пенсії позивачу з 31.05.2022 суд зазначає наступне.

Підстави призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені ст. 114 Закону №1058-IV.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058-IV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Аналогічні приписи містив і п. а ч. 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII.

Проте Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Відповідно до положень ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Аналогічна за змістом норма викладена у статті 91 Закону України Про Конституційний Суд України.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам….

При цьому, Конституційний Суд України в пункті 4.4 Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15) зазначив, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, слід звернути увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого ст. 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного суду викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі 360/3611/20.

Позивач на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, має страховий стаж 27 років 06 місяців 15 днів, в тому числі стаж роботи за Списком №1 - 25 років 08 місяці 9 днів та досяг віку 46 років на час подання заяви.

З огляду на викладене, відповідач не досяг віку 50 років, необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є правомірним та скасуванню не підлягає.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР