Справа № 120/9585/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 р. Справа № 120/9585/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

18.07.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Савчука М.В., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 № 45 від 22.05.2024 щодо відмови у призначенні позивачці пенсії за віком згідно із ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язання відповідача 2 призначити та виплачувати позивачці з 18.05.2024 пенсію за віком, зарахувавши до її загального стажу в повному обсязі періоди роботи з 01.09.1981 по 03.03.1984 та з 12.03.1984 по 25.02.1987, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та період трудової діяльності згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 12.03.1984.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 18.05.2024 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, рішенням якого за № 45 від 22.05.2024 у призначенні пенсії відмовлено з посиланням на відсутність у позивачки необхідного страхового стажу.

Позивачка з вказаним рішенням не погоджується, вважає його протиправним, а тому звернулась до суду з позовом про його скасування.

Ухвалою суду від 23.07.2024 відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.08.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 позов заперечує та просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Також відповідач 2 на вимогу суду надав матеріали пенсійної справи позивачки.

14.08.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що страховий стаж позивачки становить 27 років 4 місяці 17 днів. За результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано:

- періоди трудової діяльності згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 12.03.1984, оскільки прізвище ( ОСОБА_2 ) не відповідає прізвищу в паспорті ( ОСОБА_3 );

- період навчання з 01.09.1981 по 03.03.1984, оскільки в свідоцтві про шлюб НОМЕР_3 від 20.11.1983, прізвище ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспорту заявниці ( ОСОБА_3 );

- період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки зазначене в свідоцтві про народження дитини прізвище матері ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 );

- період роботи з 12.03.1984 по 25.02.1987 згідно з довідкою № 37 від 25.10.2023, оскільки не підтверджено дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив такі обставини.

18.05.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулась з заявою та документами до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яким прийнято рішення № 45 від 22.05.2024 про відмову позивачці у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу.

Зі змісту рішення видно, що страховий стаж позивачки становить 27 років 4 місяці 17 днів. Водночас до страхового стажу позивачки не були зараховані окремі періоди її трудової діяльності.

Наведене спонукало позивачку звернутися до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Отже, з 01.01.2004 Закон № 1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що 18.05.2024 ОСОБА_1 звернулась з заявою та документами до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003. Серед інших документів до заяви позивачка додала трудову книжку серії НОМЕР_2 від 12.03.1984, свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 від 20.11.1983, атестат № НОМЕР_4 , свідоцтво про народження дитини та інші документи з метою підтвердження страхового стажу.

За результатами розгляду заяви позивачки відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Підставою для такого рішення став висновок про відсутність у позивачки достатнього страхового стажу (31 рік).

Як зазначає відповідач, підтверджений стаж роботи позивачки становить 27 років 4 місяці 17 днів. Водночас до страхового стажу позивачки не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 12.03.1984, оскільки прізвище ( ОСОБА_2 ) не відповідає прізвищу в паспорті ( ОСОБА_3 ); період навчання з 01.09.1981 по 03.03.1984, оскільки в свідоцтві про шлюб НОМЕР_3 від 20.11.1983 прізвище ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспорту заявниці ( ОСОБА_3 ); період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), оскільки зазначене в свідоцтві про народження дитини прізвище матері ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним ( ОСОБА_3 ); період роботи з 12.03.1984 по 25.02.1987 згідно з довідкою № 37 від 25.10.2023, оскільки не підтверджено до шлюбне прізвище.

Оцінюючи вказані підстави пенсійного органу, суд враховує, що за змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також згідно із статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Суд зазначає, що на момент заповнення (12.03.1984) трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 та до 29.07.1993 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Державним комітетом по праці та соціальним питанням СРСР від 20.06.1974 р. № 162 (далі Інструкція № 162), а з 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 р. № 58 (далі Інструкція № 58).

Пунктом 1.1 Інструкції № 162 установлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Згідно з п. 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше недільного терміну з дня прийому на роботу.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції № 162).

Крім того, відповідно до п. 2.5 Інструкції № 162 у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін., виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

Подібні правові приписи містить і діюча Інструкція № 58, пунктами 2.6, 2.9 якої передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу виправлені. Відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

Системний аналіз вищезазначених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємств, а тому її неналежне ведення не може позбавити позивачку права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Суд зазначає, що записи про спірні періоди у трудовій книжці НОМЕР_5 позивачки заповнені відповідно до вимог Інструкції № 58 та дають можливість чітко встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивачку прийнято на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Натомість будь-яких належних доказів на підтвердження недостовірності або неправдивості інформації, що міститься в цій частині трудової книжки чи визнання її недійсною у встановленому законом порядку пенсійним органом не надано.

Щодо зазначення у трудових документах позивачки її прізвища як " ОСОБА_2 ", хоча у паспорті серії НОМЕР_6 вказано " ОСОБА_3 ", то, на думку суду, такі невідповідності не можуть бути підставою для незарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивачки, адже вчинення відповідних дій є обов`язком уповноваженої особи, яка є відповідальною за ведення та коректність облікових документів, зокрема кадрового відділу або органу, що здійснював видачу трудової книжки, свідоцтва про народження дитини та атестата № НОМЕР_4 , а не обов`язком позивачки.

Крім того, у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 Верховний Суд дійшов висновку, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

Крім того, у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а Верховним Судом сформовано правову позицію, відповідно до якої працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Також слід застосувати правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 06 квітня 2022 року у справі № 607/7638/17, який полягає у наступному.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії.

Відповідачами під час розгляду цієї справи не доведено недійсність трудової книжки, атестата та свідоцтва про народження дитини та не спростовано належність цих документів саме ОСОБА_1 .

У свою чергу, формальні неточності, в тому числі неточності перекладу, у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.

Крім того, суд погоджується з доводами позивачки, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, які містяться в реєстрах та документах, на заповнення яких заявник ніяким чином не впливає та не можуть слугувати безперечною відмовою у призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд зазначає, що якщо переклад прізвища з російської на українську призвів до таких розбіжностей, це не може бути підставою для незарахування періодів роботи до трудового стажу. Враховуючи, що при перекладі з однієї мови на іншу можуть виникати варіації в написанні прізвищ через різні фонетичні та орфографічні особливості мов, суд вважає, що такі зміни не повинні впливати на права особи. Головним залишається ідентифікація особи та підтвердження її трудової діяльності, а помилки або відмінності, пов`язані з перекладом, не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні стажу.

Водночас відповідачами не наведено жодних аргументів про те, що вищезазначені документи стосуються іншої особи, аніж позивачки.

Відтак суд доходить висновку, що до загального страхового стажу підлягають зарахуванню в повному обсязі наступні періоди:

- періоди трудової діяльності згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 12.03.1984;

- період навчання з 01.09.1981 по 03.03.1984;

- період догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Ці періоди повинні бути зараховані до загального стажу, оскільки всі вимоги щодо ідентифікації особи та підтвердження трудової діяльності виконано. Технічні невідповідності, як-от різниця в написанні прізвища, не можуть бути підставою для незарахування цих періодів.

Щодо періоду роботи з 12.03.1984 по 25.02.1987 згідно з довідкою № 37 від 25.10.2023, то такий не врахований відповідачем 1 через непідтвердження дошлюбного прізвища позивачки.

Водночас суду надано свідоцтво про народження серії НОМЕР_7 , що підтверджує дошлюбне прізвище ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п. 2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (п. 3 Порядку № 637 ).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Водночас записи із трудової книжки НОМЕР_5 позивачки у період з 12.03.1984 по 25.02.1987 заповнені відповідно до вимог Інструкції № 58 та дають можливість чітко встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивачку прийнято на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Записи є чіткими, зрозумілими та не підлягають подвійному тлумаченню, відтак позбавлення ОСОБА_1 права на призначення пенсії без врахуванням вищезазначеного періоду є порушенням гарантованих законом прав особи.

При цьому суд зазначає, що доводи відповідача стосовно довідки № 37 від 25.10.2023 про непідтвердження дошлюбного прізвища є безпідставними й з тих мотивів, що відсутність підтвердження дошлюбного прізвища не впливає на правомірність зарахування періоду роботи до трудового стажу.

Суд зазначає, що факт трудової діяльності позивачки за період з 12.03.1984 по 25.02.1987 підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_5 . Зміна ж прізвища внаслідок шлюбу не змінює особу працівника і не позбавляє її прав на зарахування трудового стажу. Невідповідність або відсутність дошлюбного прізвища не є вагомою підставою для відмови в зарахуванні цих періодів, оскільки існують інші способи ідентифікації особи, наприклад, за допомогою свідоцтва про шлюб, паспорта або інших документів. Крім того, законодавство не вимагає підтвердження дошлюбного прізвища для зарахування трудового стажу, якщо є належним чином оформлені документи, що підтверджують роботу.

Отже, період роботи з 12.03.1984 по 25.02.1987 також підлягає зарахуванню до загального трудового стажу позивачки.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській № 45 від 22.05.2024 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком є протиправним. Оскільки відповідач необґрунтовано та безпідставно не зарахував до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди її трудової діяльності, позовні вимоги в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати такі періоди до страхового стажу позивачки є підставними. Водночас у цьому разі страховий стаж позивачки є достатнім для призначення пенсії за віком.

Таким чином, беручи до уваги, що під час розгляду справи не встановлено інших перешкод для призначення позивачці пенсії за віком, слід задовольнити також позовні вимоги про покладення на відповідача 2 (за місцем проживанняпозивачки) обов`язку призначити позивачці пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV з дати звернення за пенсією 18.05.2024, як просить позивачка у позовній заяві.

За змістом частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1221,20 грн підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів (порівно).

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 45 від 22.05.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди трудової діяльності згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 12.03.1984, період навчання з 01.09.1981 по 03.03.1984, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), період роботи з 12.03.1984 по 25.02.1987 згідно з довідкою № 37 від 25.10.2023 та призначити їй пенсію за віком з 18.05.2024 відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

2) представник позивачки: адвокат Савчук Микола Васильович (РНОКПП НОМЕР_9 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (, місцезнаходження: вул. Соборна, 7-а, м. Кропивницький, 25009);

4) відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005).

Повне судове рішення складено 24.10.2024.

Суддя Сало Павло Ігорович