Справа № 751/6876/24
Суддя: Лібстер А. С.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №751/6876/24
Провадження №2-а/751/139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Лібстера А. С.,

секретаря судового засідання Островська А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління національної поліції в Чернігівської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови від 21 липня 2024 року серії ЕНА № 2652927 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.5 ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. Зазначає, що з винесеною постановою позивач не згоден та вважає її безпідставно складеною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ПДР України не порушив, а тому його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Вважає, що він нічого не порушував, передня права фара працювала, у чому пересвідчились працівники поліції на місті зупинки, після того вони повідомили, що не пристебнуті пасажири у автомобілі. Крім того, він з поліцейськими знаходився у місці, де не працював Інтернет, про що було відомо поліцейським і він не зміг показати посвідчення водія в «Дії». На пропозиції відійти подалі, щоб спіймати Інтернет зв`язок, поліцейські відмовили. Внаслідок чого, на нього склали два протоколи за ч. 5 ст. 121 та ч.1 ст. 126 КУпАП. Просить суду скасувати постанову серії ЕНА № 2652927 від 21.07.2024 .

02.10.2024 представником ГУНП в Чернігівській області подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить відмовити в задоволенні позову.

Позовна заява до Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшла 31.07.2024. Ухвалою Новозаводського районного суду від 06.08.2024 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 21.07.2024 поліцейським Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області винесена постанова серії ЕНА № 2652927 від 21.07.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 21.07.2024, о 20 год. 33 хв., в с. Ковчин, Чернігівського району, Чернігівській області, вул. Перемоги, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та перевозив пасажирів, які були не пристебнуті ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР порушення правил користування ременями безпеки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.3 ч.1ст.23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 121 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Відповідач, зазначаючи у відзиві підстави для зупинки транспортного засобу порушення п.п.2.3 ПДР України (не зазначивши що саме порушив водій), вказує, що поліцейський виніс оскаржувану постанову в порядку і у межах, передбачених законом, але не надав жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, так як це зазначено в оскаржуваній постанові.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, виявлені працівниками поліції правопорушення фіксувались за допомогою технічних пристроїв. Згідно з Наказом МВС № 1026 строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, становить 30 діб.

Представник відповідача стверджує, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, та таке було зафіксоване на відеозаписі від 21.07.2024 року, однак відповідно до положень вказаного Наказу МВС № 1026 термін зберігання такого відеозапису вичерпався.

Суд не може прийняти такі доводи відповідача на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки знищення відеозапису відповідно до Наказу МВС № 1026 не спростовує відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що оскаржувана постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В даному конкретному випадку, відповідачем не доведена вина позивача у вчиненні правопорушення належними та допустимими доказами, які б підтверджували обґрунтованість винесення оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження в адміністративній справі закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору (а.с.5,6), а тому витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі наведеного, керуючись ст. 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного Управління національної поліції в Чернігівської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2652927 від 21.07.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Чернігівській області, (, місцезнаходження: м.Чернігів, проспект Перемоги, 74) судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. С. Лібстер