Справа № 520/12097/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 р. Справа № 520/12097/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 р. (ухвалене суддею Лук`яненко М.О.) по справі № 520/12097/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у нараховувнні пенсії ОСОБА_1 , згідно довідки ДСНС Харківської області від 24.01.2019 № 58 (про оплату праці за роботу в зоні ЧАЕС); зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії позивача із заробітної плати (грошового забезпечення) за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно довідки ДСНС Харківської області від 24.01.2019 № 58 (про оплату праці за роботу в зоні ЧАЕС) з 01.12.2022 та провести відповідні виплати з урахуванням вже виплачених коштів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначив, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить відповідне посвідчення серія НОМЕР_1 .

Згідно із довідкою МСЕК серія 10 ААВ № 630426, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 02.10.2014 безстроково. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до витягу з архівного документа від 27.09.2018 № 734, позивач з травня по липень 1987 року знаходився у службовій командировці, де приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІ групи захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пенсію розраховано у розмірі фактичних збитків із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження, на підставі довідки Фінансово-економічного управління Головного управління Міністерства з надзвичайних ситуацій України в Харківській області від 26.04.2012 за № 813 на виконання постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.07.2013 у справі № 645/5716/13 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у Фрунзенському районі м.Харкова здійснити ерерахунок з 03.01.2013 ОСОБА_1 пенсії, з врахуванням виплат за перебування у резерві у стані бойової готовності, та здійснити виплату з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі № 2040/7944/18, яке набрало законної сили 14.01.2019, визнано дії Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, які полягають у відмові здійснити перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження (ЧАЕС) неправомірними; зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку заробітної плати (грошового забезпечення) за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внесення даних перерахунку до особової картки ОСОБА_1 , надання довідки встановленого зразка для пред`явлення до органів Пенсійного фонду України для перерахунку пенсії, з урахуванням висновків, викладених у рішенні суду та нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження за весь час роботи ОСОБА_1 в зоні ЧАЕС, а саме: заяви ОСОБА_1 , архівних матеріалів (довідки ГУ ДСНС України у Київській області від 27.06.2018), розпорядження Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 23.05.1986 № 1031рс, наказів МВС СРСР від 26.05.1986 № 0149, від 30.06.1986 № 0189, вказівки УПО МВС УРСР від 31.03.1987 № 3/7/382, постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210, листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.1992 № 09-3751, у порядку передбаченому роз`ясненням Мінпраці та соцполітики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2.

На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області відповідно до наказу від 24.01.2019 № 6 проведено перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) позивачу, колишньому співробітнику рядовому внутрішньої служби, старшому пожежному 31 ПДПЧ УПО УВС Харківського облвиконкому, який брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився на вахті в 30-ти кілометровій зоні небезпеки в період з 29 квітня по 15 травня 1987 року, з 29 травня по 14 червня 1987 року, з 28 червня по 14 липня 1987 року та видано позивачу довідку № 8 від 24.01.2019 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

23.12.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування його пенсії з 01.12.2022, згідно довідки № 58 від 24.01.2019 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

01.04.2024, за результатами розгляду вищезазначеної заяви, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 01.04.2024 № 000 -0306-8/53917, позивачеві відмовлено у перерахунку пенсії за вказаною довідкою за відсутності підстав для обрахування позивачу заробітної плати за роботу (службу) в зоні відчуження із застосуванням кратності оплати за зонами небезпеки з подвійного посадового окладу.

Позивач не погодився з вищезазначеною відмовою відповідача та звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в межах справи № 2040/7944/18 питання щодо перерахунку заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження вже вирішено та на виконання рішення суду видано позивачу нову довідку № 58 від 24.01.2019 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у зв`язку з чим відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії за вказаною довідкою за відсутності підстав для обрахування позивачу заробітної плати за роботу (службу) в зоні відчуження із застосуванням кратності оплати за зонами небезпеки з подвійного посадового окладу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в подальшому - Закону № 796-XII), пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно із ст. 54 Закону № 796-ХІІ, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст.ст. 54, 57 і 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в подальшому - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно із п. 7 вказаного Порядку, пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати (доходу), яку (який) вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата (дохід) для розрахунку пенсії не може бути нижчою (нижчим) від фактично одержаної суми у зазначений період.

Умови оплати праці в період виконання позивачем робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС визначалися постановами та розпорядженнями Ради Міністрів СРСР та УРСР в залежності від категорії працюючих (працівники, особи рядового та начальницького складу, військовозобов`язані, призвані на збори, військові строкової служби) та місце знаходження працівника залежно від встановлених зон в період виконання цих робіт (1, 2 , 3 зони небезпеки, зони іонізуючого випромінення (30-ти кілометрова зона).

Порядок оплати праці осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС врегульовано листом Міністерства праці та соціальної політики України від 13.04.2001 № 03-3/1652-018-2 «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 років осіб, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища». У цьому листі зазначено про розсекречення низки постанов та розпоряджень центральних органів управління про порядок оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Зокрема, Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 № 524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони ЧАЕС» і Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 № 168-5 передбачено проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100 % тарифним ставкам.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 № 665-195 «Про умови оплати та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧЕС і запобіганню забруднення навколишнього середовища» встановлено працівникам підприємств та організацій, які виконують роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, максимальний розмір премії 60 % тарифної ставки в місяць (п. 4) та дозволено залучати працівників на роботи у святкові та вихідні дні з оплатою праці в 2-х кратному розмірі (п. 5).

Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 № 207-7 доведено до відома міністерств і відомств положень зазначених постанови та зазначено про розповсюдження її дії на працівників, в т.ч. на військовослужбовців, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, а також встановлено максимальний розмір премії в розмірі 60 % тарифної ставки (посадового окладу) в місяць. При цьому премія, згідно п. 1 постанови Держкомітету СРСР по праці та Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 повинна начислятися підвищеною, виходячи із підвищених тарифних ставок.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІ групи захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі № 2040/7944/18 встановлено наступне: " ОСОБА_1 , проходив службу в органах державної пожежної охорони в період з 21.05.1980 (наказ № 36 о/с від 27.05.1980) по 27.01.1988 (наказ № 4 о/с від 26.01.1988). З 01.06.1987 по день звільнення позивач перебував на посаді старшого пожежного 31-ї підпорядкованої воєнізованої пожежної частини по охороні Комінтернівського району м. Харкова у званні молодший сержант внутрішньої служби Управління пожежної охорони УВС Харківського облвиконкому. Вказані дані підтверджуються архівною довідкою № 598 від 16.10.2018. Оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС як військовослужбовець, призваний на військові збори, його оплата праці регламентована постановою Ради Міністрів СРСР «Про оплату праці військовослужбовців учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» від 25.05.1986 № 1031, пунктом 16 якого передбачено розповсюдити на військовослужбовців, призваних на військові збори і які безпосередньо зайняті на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС порядок оплати праці по місцю постійної роботи, передбачений для працівників і службовців, які виконують таку роботу.".

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі № 2040/7944/18, яке набрало законної сили 14.01.2019, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області відповідно до наказу від 24.01.2019 № 16 проведено перерахунок заробітної плати (грошового забезпечення) позивачу, колишньому співробітнику рядовому внутрішньої служби, старшому пожежному 31 ПДПЧ УПО УВС Харківського облвиконкому, який брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився на вахті в 30-ти кілометровій зоні небезпеки в період з 29 квітня по 15 травня 1987 року, з 29 травня по 14 червня 1987 року, з 28 червня по 14 липня 1987 року та видано позивачу нову довідку № 58 від 24.01.2019 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що, оскільки право щодо перерахунку заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно нормативних документів по оплаті праці у зоні відчуження вже встановлене рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 по справі № 2040/7944/18, яке набрало законної сили 14.01.2019, та на виконання якого та на виконання якого видано позивачу нову довідку № 58 від 24.01.2019 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії за вказаною довідкою з тих же підстав, оцінка яким вже надана зазначиним рішенням суду.

Таким чином, доводи апелянта, що відсутні підстави для обрахування позивачу заробітної плати за роботу (службу) в зоні відчуження із застосуванням кратності оплати за зонами небезпеки з подвійного посадового окладу, суд апеляційної інстанції вважає помилковими та необґрунтованими.

Також, доводи апелянта, що жодних зобов`язань щодо врахування довідки № 58 від 24.01.2019 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, при здійсненні перерахунку пенсії позивача на головне управління судом не покладалось, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки відсутність в судовому рішенні зобов`язання щодо врахування довідки при здійсненні перерахунку пенсії не може слугувати правомірною підставою для її неврахування, так як позбавляє позивача права на належне пенсійне забезпечення, передбачене ст. 46 Конституції України.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у нарахуванні пенсії ОСОБА_1 згідно довідки ДСНС Харківської області від 24.01.2019 № 58 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.12.2022 згідно довідки ДСНС Харківської області від 24.01.2019 № 58, з урахуванням вже виплачених коштів.

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; пу. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, п. 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 р. по справі № 520/12097/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич