Справа № 643/10055/24
Суддя: Семенова Я. Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/65/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 1 взводу 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенант поліції Буляк Ігор Богданович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

у с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

Позивач ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить: 1)скасувати постанову серії ЕНА №2927899 від 28.08.2024, винесену поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 ; 2)закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього, ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; 3)стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,48 гривень.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач зазначив, що 28.08.2024 о 10-13 годині, він, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Kodiaq, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по трасі М-06 Київ-Чоп з міста Ужгород до міста Харкова. Посилався, що він, ОСОБА_1 , був зупинений працівником патрульної поліції, який повідомив, що він, ОСОБА_1 , рухався з перевищенням швидкості руху у населеному пункті. Зазначив, що з такими доводами поліцейського він не погодився, позаяк щойно виїхав з прилеглої території, та, на думку позивача, його автомобіль фізично не міг розвинути швидкість 74 км/год, на яку посилався поліцейський. Зазначив, що стосовно нього було винесено постанову серії ЕНА №2927899 від 28.08.2024, яка, на його думку, винесена за відсутності належних та допустимих доказів про вчинення адміністративного правопорушення та з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. Посилався, що зазначення у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності місця вчинення правопорушення (населений пункт чи кілометр траси), де здійснювалося вимірювання швидкості руху працівниками поліції, має вирішальне значення при вирішенні спору. Зазначив, що місцем вчинення адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові зазначено «497-й кілометр траси М-06», що, на думку позивача, викликає сумнів, де взагалі вимірював швидкість поліцейський та дає підстави дійти висновку, що «497-й кілометр траси М-06» - це саме траса, а не населений пункт, швидкість руху транспортних засобів на якій становить 50 км/год. За таких обставин, з урахуванням допустимого перевищення швидкості руху, за яке не настає відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП (20 км/год), вважає, що в його, ОСОБА_1 , діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою.

Крім того, позивач посилався, що інспектором поліції було порушено порядок застосування технічних приладів для вимірювання швидкості, оскільки у спірному випадку на ділянці автодороги, де здійснювалося фіксування швидкості транспортного засобу, не було встановлено дорожнього знаку, який би позначав здійснення фотовідеофіксації порушень правил дорожнього руху. Зазначив, що контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним дорожнім знаком про можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху, як це визначено положеннями ч. 2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно з якими, інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці, проте на ділянці дороги де його, ОСОБА_1 , було зупинено, зазначений знак був відсутній. Наголошував, що відповідач здійснював вимірювання швидкості приладом TruCam не в зоні дії дорожнього знаку 5.76, отже, на думку позивача, неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення. Посилався, що сама по собі постанова, без інших належних та допустимих доказів, жодним чином не підтверджує факт вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. З оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №2927899 убачається, що в п. 7 «До постанови додаються» не зазначено жодного належного та допустимого доказу, зокрема і фото/відеофайлів, які записані приладом TRUCAM TC000674. Звертав увагу, що він, ОСОБА_1 , неодноразово заявляв усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою скористатися правовою допомогою, але інспектор розглянув дане клопотання та відмовив у його задоволенні. Зазначені дії були зафіксовані на бодікамеру поліцейського. Зазначив, що інспектор поліції відреагував на клопотання та заявив, що «виділяє» йому, ОСОБА_1 , 20 хвилин, щоб зв`язатися з адвокатом по телефону, перебуваючи в цей час обабіч траси М-06 Київ-Чоп, десь між містами Львів Рівне. Водночас він, ОСОБА_1 , зауважив, що не встигне у такий короткий проміжок часу залучити адвоката до розгляду справи про адміністративне правопорушення та просив перенести розгляд справи на іншу дату та надати достатньо часу для залучення адвоката, однак інспектор поліції відмовив у задоволенні такого клопотання. На думку позивача, такими своїми діями відповідач порушив його, позивача, право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, оскільки не надав достатньо часу для залучення адвоката у справі.

Аргументи учасників справи

30 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі. В обґрунтування обраної позиції зазначив, що інспектор поліції чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом зупинення транспортного засобу під керуванням позивача. Позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу та почав вести діалог з працівниками поліції. Останні, дотримуючись ст. 278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» №1395 від 07.11.2015 (далі Інструкція № 1395 від 07.11.2015), представилися, пояснили правопорушнику причину зупинки та почали з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. Посилався, що безпосередньо під час розгляду справи працівники поліції зачитали позивачу ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомили позивача із правопорушенням, яке він вчинив, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор інспектора поліції. Зазначив, що інспектор поліції діяв в межах власної дискреції, керуючись при цьому наявними доказами, які повністю підтверджують наявність вини та складу адміністративного правопорушення у діях позивача. Як про це зазначає відповідач, постанова є повністю законною, адже надано докази, ознайомлено позивача з усіма сертифікатами лазерного приладу Trucam LTI 20/20 TC008380, роз`яснено права, клопотань від останнього не надходило. Крім того, посилався, що в обґрунтування обраної позиції позивачем не було надано жодних належних, допустимих, а у їх сукупності достатніх доказів, які б підтверджували протиправність винесення стосовно нього оскаржуваної постанови. Посилався, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/28269, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 05 вересня 2023 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 ТС000674 є придатним до застосування до 07 вересня 2024 року. Зазначив, що згідно з п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км./год. У матеріалах справи наявний фотозапис, здійснений сертифікованим приладом ТСАМ LT120/20 TC000674, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 75 км/год. Вказана обставина також підтверджується і відповідним відеозаписом з приладу TruCam. Покази даного приладу оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відтак, на думку відповідача, надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Посилався, що на даній ділянці дороги розміщений дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту». На дорозі державного значення М06 Київ Чоп 497км, тобто даний відрізок дороги проходить через населений пункт - село Новий Милятин, що і зазначено у постанові, а тому під часу руху транспортного засобу позивач зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, та виконувати вимоги дорожніх знаків. Зазначив, що на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції розміщена інформація про ділянки дороги, на яких здійснюється вимірювання швидкості за допомогою прилад Trucam, та вказано, що зазначені ділянки дороги облаштовані відповідними дорожніми знаками, в тому числі на ділянці дороги Київ-Чоп. З огляду на наведене, представник відповідача вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню, оскільки постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства.

02 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій останній звертає увагу, що у його позовній заяві зазначені чотири чіткі аргументи, а саме: 1) він, ОСОБА_1 , рухався та був зупинений інспектором патрульної поліції поза населеним пунктом, а саме на трасі Київ-Чоп, де не було населеного пункту; 2) на його, ОСОБА_1 , шляху був відсутній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», що свідчить про те, що поліцейський вимірював швидкість не в зоні дії вказаного спеціального дорожнього знаку; 3) поліцейський порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та його, ОСОБА_1 , право на правовий захист, відмовивши йому у задоволенні клопотання про перенесення розгляду адміністративної справи для надання можливості залучити до розгляду адміністративної справи адвоката; 4) у пункті 7 постанови серії ЕНА № 2927899 від 28.08.2024, яка має назву «до постанови додаються:» не зазначено жодних фото/відеофайлів, які мав би розглядати поліцейський під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Посилався, що у відзиві на позов представником відповідача зазначено, що приладом TruCam не заборонено фіксувати швидкість автомобіля з рук, наведено про це п`ять правових позицій апеляційних судів, детально розписано як саме поліцейський «натискає та відпускає спусковий гачок» та про те, що зазначені прилади мають сертифікат відповідності. Посилався, що серед характеристик приладу TruCam, які зазначені самим відповідачем вказано, що Trucam - це лазерний вимірювач швидкості, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Trucam автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Так, дійсно в приладах Trucam використовується GPS-система базована на 24 супутниках, яка надає можливість автоматично встановити та синхронізувати координати та час, разом з тим, позивач просить суд звернути увагу, що надані відповідачем до відзиву фотографія та короткий відеозапис, не містять GPS координат широти та довготи місцезнаходження приладу Trucam, що, на думку позивача, свідчить про те, що інспектор просто вимкнув дану функцію, оскільки знаходився не в межах населеного пункту. Зазначив, що інспектор вручну ввів до постанови серії ЕНА № 2927899 від 28.08.2024 інформацію з відкритого переліку дозволених місць для фіксації швидкісного режиму «траса Київ -Чоп 497 км». Посилався, що з огляду на викладене, місце фіксації швидкості його, ОСОБА_1 , автомобіля встановити неможливо, та наведене доводить те, що він, ОСОБА_1 , рухався поза межами населеного пункту. Крім того, зазначив, що відповідач у відзиві на позов не наводить жодного доводу про те, чому інспектор поліції відмовив у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи та не надав позивачу можливості скористатися правовою допомогою адвоката при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Також наголошував, що жодного доводу відповідач не наводить щодо відсутності знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

24 жовтня 2024 року від позивача ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення, відповідно до яких Законом України «Про Національну поліцію» надано право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення, але у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Рух справи

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 10 вересня 2024 року залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху, надав позивачу строк - 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 12 вересня 2024 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Судове засідання призначив на 19 вересня 2024 року на 13 годину 00 хвилин. Установив відповідачу строк до 19 вересня 2024 року для надіслання відзиву на позовну заяву з усіма доказами.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, у прохальній частині позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності. У поданих до суду письмових поясненнях від 24 жовтня 2024 року позивач просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, у відзиві на позовну заяву просив про розгляд справи за відсутності представника Департаменту патрульної поліції.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа - поліцейський 1 взводу 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив.

За правилами ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

На думку суду, неявка належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи учасників справи не перешкоджає розгляду справи, при цьому суд враховує, що відповідач - Департамент патрульної поліції скористався процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому висловив обрану позицію щодо пред`явленого позову, позивач подав відповідь на відзив.

Ураховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

28 серпня 2024 року поліцейський взводу 1 роти 3 батальйону 1 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП лейтенант поліції Буляк І.Б. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2927899, на підставі якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2927899, від 28 серпня 2024 року вбачається, що 28 серпня 2024 року о 10 годині 04 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Kodiaq, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався по АД М06 Київ Чоп 497 км, зі швидкістю 74 км/год, у населеному пункті, де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом Trucam TC 00067, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правилами ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації, як це закріплено вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, у тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2927899 від 28 серпня 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4. Правил дорожнього руху.

За правилами п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пункт 1.10 ПДР України визначає значення термінів, зокрема, населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49 Початок населеного пункту, 5.50 Кінець населеного пункту, 5.51 Початок населеного пункту, 5.52 Кінець населеного пункту.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

У відповідності до п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, у тому числі: ґ) інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до глави 5 розділу 33 ПДР України до інформаційно-вказівних знаків відноситься знак 5.49 «Початок населеного пункту», який визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху у населених пунктах.

Знак 5.76 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху розділу 33 ПДР України позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За вимогами п.п. "ґ" п. 12.6 ПДР України визначено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год.; на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год.; на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Отже, із аналізу вказаних вище норм убачається, що в межах дії знаків 5.49 і 5.50 швидкість руху транспортним засобам дозволено рух із швидкістю не більше 50 км/год.

Вимогами ч. 1 ст. 122 КУпАП унормовано відповідальність, зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у відзиві на позовну заяву, відповідач посилався на те, що в матеріалах справи наявний фотозапис, здійснений сертифікованим приладом ТСАМ LT120/20 TC000674, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 74 км/год. Вказана обставина також підтверджується і відповідним відеозаписом з приладу Truсam. Посилався, що на даній ділянці дороги розміщений дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту», на дорозі державного значення М06 Київ Чоп 497км, тобто даний відрізок дороги проходить через населений пункт - село Новий Милятин, про що зазначено у постанові.

Водночас, як убачається зі змісту оскаржуваної позивачем постанови, у ній зазначено, що ОСОБА_1 рухався 28.08.2024 о 10-04 годині по АД М06 Київ Чоп 497 км зі швидкістю 74 км/год у населеному пункті, де дозволяється рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год. Місцем розгляду справи зазначено: «Львівська область, Золочівський район, траса М06 Київ Чоп 497 км». Відтак, у вказаній постанові не міститься посилань на населений пункт, в якому ОСОБА_1 рухався зі швидкістю більше 50 км/год. У свою чергу, посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що позивач рухався зі швидкістю більше 50 км/год у селі Новий Милятин, суд не бере до уваги, позаяк зважає на зміст оскаржуваної позивачем постанови, яка таких відомостей не містить. Крім зазначеного, зміст вказаної постанови також не містить посилань на дорожній знак 5.49 «Початок населеного пункту».

Як убачається з доданого до відзиву на позов фотознімку, зробленого приладом ТСАМ LT120/20 TC000674, на ньому зафіксовано транспортний засіб Skoda з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який 28.08.2024 о 10:04:02 рухався по А/Д Київ-Чоп 497 км зі швидкістю 74 км/год, тобто наданий суду фотознімок також не містить жодних відомостей про те, що рух зафіксованого приладом вимірювання швидкості руху транспортного засобу було зафіксовано саме в населеному пункті.

Крім того, однією із підстав заявленого позову було визначено порушення порядку застосування технічних приладів для вимірювання швидкості, оскільки у спірному випадку на ділянці автодороги, де здійснювалося фіксування швидкості транспортного засобу, не було встановлено дорожнього знаку, який би позначав здійснення Фото-, відеофіксація порушень правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

При цьому, інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці (ч. 2 ст. 40 Закону).

Для цього у Правилах дорожнього руху передбачено спеціальний дорожній знак 5.76 Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху. Позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Таким чином, контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним дорожнім знаком про можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху, оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно з якою інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці (Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 07.03.2024 по справі №335/10798/23).

У справі, що розглядається судом, відповідачем не було надано доказів того, що вимірювання швидкості здійснювалося в зоні дії вказаного дорожнього знаку.

Крім того, позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, стверджує, що відповідач у графі 7 «до постанови додаються» постанови серії ЕНА № 2927899 від 28 серпня 2024 року, не зазначив жодних відомостей про фото/відеофайли, які записані приладом TRUCAM TC000674.

Що стосується наданих до відзиву на позовну заяву представником відповідача на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пункту 12.4 ПДР України Департаментом патрульної поліції фото- та відео- доказів з приладу Trucam LTI 20/20 TC008380 та нагрудного відеореєстратора інспектора, то суд бере до уваги, що в пункті 7 оскаржуваної постанови «до постанови додаються» не зазначено відомостей про жодні докази (а.с. 21).

Відповідно до п. 5 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування.

Верховний Суд у постановах від 13.02.2020 по справі №524/9716/16-а, від 05.03.2020 по справі №607/7987/17 дійшов висновку, що ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності у постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно вимог статті 70 КАС України (у редакції, чинній на час ухвалення судами попередніх інстанцій рішень у цій справі), не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

За правилами ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, установлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Суд, на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, в зв`язку з чим постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2927899 від 28.08.2024, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. на ОСОБА_1 , та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат

Положенням ч. 1 ст. 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України, а саме при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Беручи до уваги, що позивачем при зверненні до суду з позовом були понесені витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484,48 гривень, їх сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 20, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа поліцейський 1 взводу 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенант поліції Буляк Ігор Богданович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2927899 від 28.08.2024, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу у розмірі 340 гривень 00 копійок, провадження у справі - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 484,48 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, буд. 19;

відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ;

третя особа поліцейський 1 взводу 3 роти Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенант поліції Буляк Ігор Богданович, місцезнаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, буд. 19.

Повне судове рішення складено 28 жовтня 2024 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова