Справа № 372/4195/24
Суддя: Рабчун Р. О.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/4195/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Рабчуна Р.О.

при секретарі судових засідань Редька Н.Н.,

розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2024 року до Обухівського районного суду Київської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якої представник позивача просить суд:

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 25 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у цій справі; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 606,50 грн., та витрати на надання правової допомоги 5000,00 грн.; витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 25 липня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 (надалі-позивач ) за ч. 3 ст. 210 КУпАП у розмірі 17 000,00 грн. Постанову у повному вигляді позивачу не вручили, лише дозволили сфотографувати резолютивну її частину.

Відповідно до змісту постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не з`явився вчасно до Першого відділу Обухівського РТЦК для постановки на військовий облік військовозобов`язаних, та отримання військово-облікового документу, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року та має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210 ч. 3 КУпАП.

Позивач вказує, що суть порушення не конкретизована. Не зазначено дату вчинення правопорушення та його суть.

Диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП визначає склад адміністративного правопорушення, який полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. За частиною 2 вказаної статті настає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню. За частиною 3 вказаної статті настає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

В оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 було порушено правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487. В чому саме полягає порушення ОСОБА_1 не зазначено.

Із позовної заяви вбачається, що станом на дату складання постанови позивачу повних 39 років. Таким чином, правопорушення щодо вчасної явки для постановки на облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документу ним було вчинено ще у 2010 році.

30 липня 2024 року вказану позовну заяву, у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, було передано в провадження судді Рабчуну Р.О.

31 липня 2024 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірені матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності постановою від 25 липня 2024 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

14 серпня 2024 року судове засідання було відкладено за неявкою сторін та призначено розгляд справи на 11 вересня 2024 року.

05 вересня 2024 року від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за даними наявними в РТЦК СП рішенням районної призовної комісії затвердженим протоколом № 17 від 30 листопада 2009 року його передано в запас по досягненню 27 річного віку (як призовника, що мав відстрочку від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами). А також зазначено, що 17 липня 2024 року, ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік, та лише під час явки повідомив що має значні зміни в стані здоров`я і посвідчення інваліда II групи.

Відповідач просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень, а саме постанову від 25 липня 2024 року № 126/1 ІНФОРМАЦІЯ_2 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

До відзиву представник ІНФОРМАЦІЯ_2 долучає копію титульного аркуша справи, протоколу № 501 та постанови № 1261/1 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП на ОСОБА_1 .

11 вересня 2024 року судове засідання було відкладено за неявкою сторін та призначено розгляд справи на 09 жовтня 2024 року.

07 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд», від представника позивача ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи без її участі та відповідь на відзив.

09 жовтня 2024 року судове засідання було відкладено за неявкою відповідача та призначено розгляд справи на 24 жовтня 2024 року.

24 жовтня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, в заяві, яку подала 07 жовтня 2024 року, просила розгляд справи проводити у її відсутність та відсутність позивача.

24 жовтня 2024 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 до судового засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , перебуває на військовому обліку солдатів, сержантів запасу у ІНФОРМАЦІЯ_4 . За даними наявними в РТЦК СП рішенням районної призовної комісії затвердженим протоколом №17 від 30 листопада 2009 року, його передано в запас по досягненню 27 річного віку (як призовника, що мав відстрочку від призову на строкову військову службу за сімейними обставинами). З`явився для постановки на військовий облік, проходження ВЛК і отримання військово-облікового документу 17.07.2024 року. І лише під час явки повідомив, що має значні зміни в стані здоров`я і посвідчення інваліда II групи.

25 липня 2024 року начальником відділення обліку мобілізаційної роботи, заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , майором ОСОБА_3 , було складено протокол №501, про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП на громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В протоколі зазначено, що гр. ОСОБА_1 не з`явився вчасно до Першого відділу Обухівського РТЦК для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документу, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р № 1487 та має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КупАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відбудеться о 16 год. 30 хв. 25 липня 2024 року в кабінеті № 6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В протоколі міститься підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У протоколі ОСОБА_1 надав пояснення, що не став на військовий облік, тому що не знав чинного законодавства. Вказаний протокол було отримано особисто, про що свідчить його підпис.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 № 1261/1 від 25 липня 2024 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. В мотивувальній частині постанови зазначено, що гр. ОСОБА_1 не з`явився вчасно до Першого відділу Обухівського РТЦК для постановки на військовий облік військовозобов`язаних та отримання військово-облікового документу, чим порушив Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 р. №1487 та має бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постановлено визнати гр. ОСОБА_1 винним та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на час події 07.07.2020) передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних підлягають зокрема, громадяни України, які досягли граничного (27-річного) віку під час перебування на військовому обліку призовників. (Але з 04.04.2024 ця норма змінена і вік перебування на обліку призовників знижено з 27років до 25 років.)

Однак, Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ діє положення ч. 10 ст. 1, яким визначено громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно ч. 7 ст. 1 вказаного Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні-не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення,зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

В цій же справі судом встановлено, що позивач, якому ще у 2010 році виповнилося 27 років і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин, мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення. Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі, а також в матеріалах справи відсутні докази, що позивач отримував повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З 19.05.2024 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Отже, позивач не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП з 27 жовтня 2011 року (на момент коли йому виповнилося 27 років), бо норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що ОСОБА_1 і зробив 17 липня 2024 року. Тож немає ні події, ні складу адміністративного правопорушення ч. 3 ст. 210 КУпАП, за яке позивача піддано такому суворому стягненню як 17000 грн. штрафу. Притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП неможливе, бо закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії. Крім того, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Відповідач діяв не на підставі закону, оскаржувана постанова незаконна і має бути скасована, а провадження закрите. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги обґрунтовані, їх необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 286, 268-271 КАС України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 1261/1 від 25 липня 2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати на надання правової допомоги у розмірі 5000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом тридцять днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 29.10.2024 року.

Суддя Р.О. Рабчун