Справа № 520/18224/24
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 жовтня 2024 року № 520/18224/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця Асім ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець Асім ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкового повідомлення-рішення від 21.02.2024 року № 000/9117/24-03;

- стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 04.07.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 19.08.2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.02.2024 року № 000/9117/24-03 незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його права.

Відповідач ГУ ДПС у Харківській області подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що прийняте рішення правомірне, а позовні вимоги позивача є безпідставними. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Актом перевірки № 21782/20-40-24-03-06/ від 17.07.2023 року ГУ ДПС у Харківській області виявлено несвоєчасність подання Позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2022 року та листопад 2022 року.

ГУ ДПС на підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 05.09.2023 року № 00/27597/24-03, відповідно до якого до Позивача застосовано штрафні санкції у сумі 680грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України ( 340,00 грн за кожне несвоєчасне подання декларації).

Актом перевірки № 2015/20-40-24-03-06/ від 22.01.2024 року ГУ ДПС у Харківській області виявлено несвоєчасність подання Позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий 2022 року, березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, а саме: Лютий 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Березень 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Квітень 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Травень 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Червень 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Липень 2022 - гранична дата подання 22.08.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Серпень 2022 - гранична дата подання 20.09.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Вересень 2022 - гранична дата подання 20.10.2022 (фактично подано - 17.01.2023).

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- порушення п.п. 49.18.1 (49.18.2) п.49.18 ст.49 розділу ІІ, п.203.1 ст.203 розділу V ПКУ в частині неподання податкової звітності з податку на додану вартість;

- порушення п.п. 49.18.1 (49.18.2) п.49.18 ст.49 розділу ІІ, п.203.1 ст.203 розділу V ПКУ в частині несвоєчасного подання податкової звітності з податку на додану вартість.

ГУ ДПС на підставі зазначеного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 21.02.2024 року № 000/9117/24-03, відповідно до якого до Позивача застосовано штрафні санкції у сумі 8160,00грн. на підставі до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України за порушення п.п. 49.18.1 (49.18.2) п.49.18 ст.49 розділу ІІ, п.203.1 ст.203 розділу V ПКУ, застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за несвоєчасне подання податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий-вересень 2022 року.

Позивачем не заперечується несвоєчасність подання податкових декларацій. Позивач не згоден з тим, що ГУ ДПС у Харківській області застосував до позивача штрафні санкції у розмірі 8160 грн., то б то по 1020грн за кожну декларацію, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 ПКУ. Позивач не згоден з тим, що відповідач при винесенні ППР, керувався саме абзацом 3 пункту 120.1 статті 120 ПКУ, тобто, штраф у розмірі 8160 застосований саме як за Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, по 1020грн за кожну несвоєчасно подану декларацію.

Не погодившись з наведеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі за текстом Кодекс, ПКУ, ПК) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, як адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Згідно з п.п.20.1.4 та п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

При цьому, абзацом 1 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Згідно з абз.2 п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України предметом камеральної перевірки є своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків).

Порядок проведення камеральної перевірки, в свою чергу, безпосередньо встановлено статтею 76 Податкового кодексу України, пунктами 76.1 та 76.2 якої, передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ, у зв`язку із воєнною агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та який станом як на час проведення камеральної перевірки позивача, так і станом на теперішній час триває.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» від 03.03.2022р. №2118-ІХ (далі Закон №2118-ІХ) у зв`язку з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2011 р., №№ 13-17, ст. 112) доповнено п. 69.

Абзацом 1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (в редакції Закону №2118-ІХ) установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Відповідно до п.п.69.1 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (в редакції Закону №2118-ІХ) у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Згідно з абз. 8 п.п. 69.1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. 29.07.2022 наказом Міністерства фінансів України №225 затверджено Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - Порядок №225).

Згідно з п. 1, п. 2 розділу І Порядку №225, цей Порядок розроблено відповідно до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (далі Кодекс) з метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо. Дія цього Порядку поширюється на платників податків фізичних осіб резидентів України, зокрема самозайнятих осіб, юридичних осіб (резидентів і нерезидентів України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування, та на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів, подання звітності, виконання інших обов`язків, передбачених Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку №225, у разі неможливості виконання платником податків податкового обов`язку, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу, платник податків подає не пізніше 30 вересня 2022 року заяву про відсутність такої можливості (крім виконання обов`язку щодо реєстрації акцизних накладних та/або подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, та/або подання заявки на переміщення пального або спирту етилового транспортними засобами, що не є акцизними складами пересувними тощо) разом з вичерпним переліком документів (копій документів), інформації, які передбачені Переліком документів, що підтверджують неможливість платника податків - юридичної особи, у тому числі щодо своєї філії, представництва, відокремленого чи іншого структурного підрозділу своєчасно виконати свій податковий обов`язок.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку №225 встановлено, що контролюючий орган встановлює причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), що сталися в результаті збройної агресії Російської Федерації, безпосереднім впливом таких обставин саме на такого платника та можливістю виконання ним податкового обов`язку станом на дату, на яку припадає граничний термін виконання такого обов`язку, та керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку.

З аналізу зазначених норм права вбачається, що платник податків звільняється щодо строків подання звітності, в тому числі з податку на додану вартість, тільки у разі прийняття контролюючим органом рішення щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку.

Таким чином, у разі подання заяви, в якій конкретно визначено підстави неможливості виконання платником податків податкових обов`язків, саме контролюючий орган зобов`язаний встановити наявність чи відсутність причинно - наслідкового зв`язку між обставинами, які унеможливлюють виконання платником податкових обов`язків, що сталися в результаті збройної агресії Російської Федерації та можливістю виконувати свої податкові обов`язки.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивачем зазначена заява та підтверджуючі документи подавалися до ГУ ДПС, а також доказів того, що контролюючим органом приймалось рішення щодо неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку, а тому відповідно до вимог чинного законодавства позивач не звільняється від відповідальності за порушення строків подання декларацій відповідно до пункту 49.18 статті 49 ПК України.

Згідно з п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України (в редакції Закону №2118-ІХ) податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються.

Також Законом №2260-ІХ внесено зміни до п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України шляхом викладення підпункту 69.2 в такій редакції: «абзаци 1-4, 17 підпункту 69.2. Податкові перевірки не розпочинаються, а розпочаті перевірки зупиняються, крім: а) камеральних перевірок.

У разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок, передбачених цим підпунктом, до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосуванняштрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у такому випадку не застосовуються, у тому числі положення підпункту 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу».

Законом №2260-ІХ відновлено можливість контролюючих органів на проведення всіх камеральних перевірок.

Відтак, станом на дату проведення камеральної перевірки позивача, за результатами якої складено акт від 22.01.2024 №2015/20-40-24-03-06/, мораторію на проведення камеральних перевірок не існувало.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

В силу обов`язків, закріплених у ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За унормуванням п. 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до вимог статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

Податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку (п. 46.1 ст. 46 ПК України).

Основною функцією контролюючих органів є податковий контроль, який в п. 61.1 ст. 61 ПКУ визначений як система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способи здійснення податкового контролю визначені в п. 62.1 ст. 62 ПК України, серед яких проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (пп. 62.1.3 п.62.1 ст. 62 ПК України).

Підпунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку про те, що камеральна перевірка є одним із видів податкових перевірок, встановлених п. 75.1 ст. 75 ПК України, та є способом здійснення контрольної функції.

Так, відповідач під час здійснення функції податкового контролю, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 розділу І, у порядку, встановленому п.п. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 та ст. 76 глави 8 розділу II Податкового Кодексу України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2022 року, березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_2 .

При перевірці використано декларації з ПДВ: за лютий 2022 року № від 17.01.2023, березень 2022 року № від 17.01.2023 року, квітень 2022 року № від 17.01.2023 року, травень 2022 року № від 17.01.2023 року, червень 2022 року № від 17.01.2023 року, липень 2022 року № від 17.01.2023 року, серпень 2022 року № від 17.01.2023 року, вересень 2022 року № від 17.01.2023 року та комп`ютерні автоматизовані інформаційні системи податкового органу: АІС Облік податків і платежів та інформаційна система „Податковий Блок.

Відповідно до п. 202.1 ст. 202 Податкового кодексу України звітним (податковим) періодом для податку на додану вартість є один календарний місяць.

Податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (п. 203.1 ст. 203 ПКУ).

Згідно з п. 49.20 ст. 49 ПКУ, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строкувважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.

Законом України від 12.05.2022 року №2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» встановлено строки подання податкової звітності з податку на додану вартість, а саме: за звітний період березень 2022 року до 20 липня 2022 року, за звітний період квітень 2022 року до 20 липня 2022 року, за звітний період травень 2022 року до 20 липня 2022 року, за звітний період червень 2022 року до 20 липня 2022 року (згідно з абзацом восьмим підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Кодексу платники, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання обов`язку щодо подання звітності, за умови подання такої звітності до контролюючого органу не пізніше 20.07.2022. Отже, штрафні санкції, встановлені пунктом 120.1 статті 120 Кодексу, застосовуються до платників у разі неподання або подання податкової звітності після 20.07.2022).

За результатами камеральної перевірки встановлено порушення позивачем податкового законодавства.

Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасне подання платником податків - фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_2 , податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий 2022 року, березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, а саме: Лютий 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Березень 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Квітень 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Травень 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Червень 2022 - гранична дата подання 20.07.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Липень 2022 - гранична дата подання 22.08.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Серпень 2022 - гранична дата подання 20.09.2022 (фактично подано - 17.01.2023); Вересень 2022 - гранична дата подання 20.10.2022 (фактично подано - 17.01.2023).

Відповідно до п. 109.2 ст. 109 ПКУ порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену ПКУ та іншими законами України.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 21.02.2024 №000/9117/24-03, яким позивачу відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, за порушення порушення п.п. 49.18.1 (49.18.2) п.49.18 ст.49 розділу ІІ, п.203.1 ст.203 розділу V ПКУ, застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 8160,00 грн за несвоєчасне подання податкових декларацій з податку на додану вартість за лютий-вересень 2022 року.

Відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності передбачено п. 120.1 ст. 120 ПКУ, зокрема, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до п. 49.2 ст. 49 ПКУ) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено ПКУ, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340,00 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020,00 грн. за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Отже, штрафна санкція у розмірі 1020,00 грн. застосовується виключно у разі неподання або несвоєчасного подання податкової декларації платником податку, до якого протягом року вже було застосовано штрафні санкції за таке порушення.

Факт несвоєчасного подання декларацій позивачем не заперечується. Спірним у даній справі є питання правомірності застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн за кожне порушення, що в сумі за лютий 2022 року, березень 2022 року, квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року становить 8160,00 грн (1020,00 х 8 міс). При цьому, позивач зазначає, що оскільки всі декларації подані ним в один день, в тому числі і декларації за жовтень - листопад 2022 року, які були предметом попередньої перевірки, підстави для застосування штрафних санкцій з урахуванням повторності відсутні.

З цього приводу суд зазначає наступне:

Так, судом встановлено, що актом перевірки № 21782/20-40-24-03-06/ від 17.07.2023 року ГУ ДПС виявлено несвоєчасність подання позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2022 року та листопад 2022 року.

Відповідачем на підставі вказаного акту винесено податкове повідомлення-рішення від 05.09.2023 року № 00/27597/2403, відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 680 грн. на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 і пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України ( 340,00 грн. за кожне несвоєчасне подання декларації).

З 05.09.2023 (дата застосування штрафу вперше) до 21.02.2024 ( дата винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 21.02.2024 №000/9117/24- 03 про застосування штрафних санкцій у сумі 8160,00 грн) 1 рік не минув.

Отже, оскільки 05.09.2023 податковим повідомленням - рішенням № 00/27597/2403 до позивача вже було застосовано штрафні санкції за несвоєчасне подання декларації з податку на додану вартість за жовтень 2022 року та листопад 2022 року, вказане ППР станом на час проведення спірної перевірки та винесення оскаржуваного ППР, як і станом на час розгляду справи є чинним, то у відповідача були наявні підстави приймати податкове - повідомлення рішення від 21.02.2024 №000/9117/24-03 з урахуванням того, що до позивача податковим повідомленням - рішенням від 05.09.2023 № 00/27597/2403, протягом року було застосовано штраф за таке порушення податкового законодавства.

При цьому, суд зазначає, що норми податкового законодавства не місять заборон, щодо проведення декількох камеральних перевірок на предмет своєчасності подання податкової звітності за різні періоди, невідь якщо вони подані в один день.

Виходячи з системного аналізу правових норм та обставин даної справи, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі закону, обґрунтовано, з дотриманням відповідної процедури.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.