Справа № 200/5181/24
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

25 жовтня 2024 року Справа №200/5181/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати пенсії позивачу за період з 01.02.2023 року по 30.06.2024 року в сумі 49879,47 грн - протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сплатити позивачу пенсію за період з 01.02.2023 року по 30.06.2024 року в сумі 49879,47 грн на умовах та з урахуванням висновків суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.08.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/5181/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він, серед іншого, просить суд закрити провадження у цій справі.

Обґрунтовуючи клопотання, відповідач у відзиві зазначає, що обраний позивачем у цій справі спосіб захисту, а саме - зобов`язання сплатити пенсію за період з 01.02.2023 року по 30.06.2024 року в загальному розмірі 49879,47 грн, є одним із способів виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року у справі № 200/1228/24.

Водночас, наявність спеціальних правових норм КАС України (статті 382 та 383 КАС України), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову до суду.

Отже, на думку відповідача, провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Положеннями частини 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з вимогами статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили, зокрема, після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 13 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 8 статті 382 КАС України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що положеннями статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті, зокрема, забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача, а також обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення у справі.

При цьому наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, у разі невиконання рішення суду, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, відповідно до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18 та від 21.12.2020 року у справі № 440/1810/19.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року у справі № 200/1228/24 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, які полягали у встановленні розміру призначеної позивачу з 01.02.2023 року пенсії за віком без застосування норм абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком, встановивши її розмір із застосуванням норм абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" з 01.02.2023 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2024 року вказане рішення суду було залишено без змін.

Отже, у справі № 200/1228/24 спірним питанням було право позивача на перерахунок раніше призначеної пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Водночас, спірним питанням у межах справи, що розглядається, є право позивача на отримання заборгованості з пенсії.

Крім того, суд зауважує, що позовні вимоги у справі № 200/1228/24 були заявлені позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, а не до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач у цій справі), а рішення суду у справі № 200/1228/24 не містило зобов`язань пенсійного органу здійснити виплату позивачу суми заборгованості з пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даному разі відсутні такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі задоволенню не підлягає.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у даній справі.

Ухвала складена і підписана 25 жовтня 2024 року в порядку письмового провадження, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.І. Бабіч