Справа № 212/9422/24
Суддя: Козлов Д. О.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/9422/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/9422/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2024 року представник позивача звернувся до суду із даним позовом, посилаючись у його обґрунтування на те, що 28.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до територіального підрозділу Центру адміністративних послуг «Віза» у Покровському районі з заявою на актуалізацію даних військовозобов`язаного, на підставі цього позивачу був виданий Витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Натомість, провідним спеціалістом відділення призову був складений протокол про адміністративне правопорушення № 524 від 06.09.2024 року відносно позивача та відповідно до змісту цього протоколу ОСОБА_1 не прибув до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації місця мешкання для постановки на військовий облік військовозобов`язаного та отримання військово-облікового документа встановленого зразка по досягненню граничного віку, 25 років, чим порушив абз. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пп. 1 п. 1 Правил обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлені у Додатку №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487. Так 12 вересня 2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаним протоколом розглянув справу про адміністративне правопорушення за ст. 210 ч. 3 КУпАП відносно ОСОБА_1 , за результатом розгляду якого винесено постанову № 524 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 17000 грн. на позивача за порушення пункту 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку №2 «Порядку організації та введення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, бо ОСОБА_1 не прибув в жовтні 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 для взяття на військовий облік та отримання військово-облікового документа, що є порушенням правил військового обліку. При цьому ані нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ані «Положення про військовий облік військовозобов`язаних і призовників» не передбачені строки взяття на військовий облік військовозобов`язаних. В той же час з урахуванням положень ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зміна обліку призовника на військовозобов`язаного здійснюється за викликом до районного (міського) військового комісаріату. В той же час Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» лише зобов`язує громадян України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів. Однак відомостей про виклик ОСОБА_1 до військового комісаріату для взяття на військовий облік як військовозобов`язаного та оформлення військово-облікових документів до матеріалів справи не долучено. Зауважував, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який набрав чинності 19 травня 2024 року, було внесено зміни до ст. 210 КУпАП, за змістом яких ст. 210 було доповнено частиною 3, якою встановлено відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 цієї статті, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період, хоча до 19 травня 2024 року норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало. Посилаючись на позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення ст. 58 Конституції України у рішеннях від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності, дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності та припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Зазначав, що триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій, які безперервно порушують закон протягом якогось часу, тобто його вчинення не обмежується якимось моментом у часі або конкретною датою, а час його вчинення характеризується тривалим часовим періодом і завершується або припиненням правопорушення особою самостійно, зокрема, виконання нею обов`язку, або притягненням її до відповідальності, або скасування закону, який визнає таке діяння правопорушенням. Відтак, якщо дія (бездіяльність) особи на момент вступу в дію нового закону про відповідальність продовжує бути правопорушенням і особа продовжує його вчиняти (перебувати у стані вчинення правопорушення), то вона підлягає відповідальності на підставі закону, який є чинним на час продовження вчинення нею такого правопорушення. Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції на 1 жовтня 2015 року визначено граничний вік перебування на обліку для призовника 25 років. Тобто позивач з моменту досягнення 25 років, в 2013 році, мав стати на облік як військовозобов`язаний, однак строків виконання цього обов`язку в законі не визначено, а доказів вжиття заходів органом, на який покладалося ведення військового обліку військовозобов`язаних, щодо взяття позивача на військовий облік, матеріали справи не містять. Крім того дане правопорушення не є триваючим, оскільки в ній зазначено про бездіяльність позивача в жовтні 2015 року. Враховуючи викладене, просив суд визнати протиправним та скасувати постанову № 524 від 12.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000 грн., поклавши судові витрати на відповідача.

Представники ІНФОРМАЦІЯ_2 правом подання відзиву на позов не скористались.

Ані позивач, ОСОБА_1 , ані його представник, адвокат, Гудима Т. В., у судове засідання не з`явились, надавши заяву з проханням вирішити справу за їх відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні поданого ОСОБА_1 адміністративного позову.

Представники ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду також не з`явились повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином.

За ч. 3 ст. 205 КАСУ якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таким чином суд, вирішивши справу за відсутності учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає, що заявлений адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАСУ або іншими законами.

Так за ч. 2 ст. 286 КАСУ позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 оскаржується постанова по справі про притягнення його до відповідальності за адміністративне правопорушення від 12.09.2024 року, а поданий адміністративний позов був позивачем до поштового відділення зв`язку 20 вересня 2024 року в п`ятницю, а отриманий судом 23 вересня 2024 року в понеділок, то ОСОБА_1 не пропустив строки на оскарження такої постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст. 210 ч. 3 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 2 КАСУ в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому за ч. 3, 8 ст. 79 КАСУ відповідачі повинні подати суду докази разом із поданням відзиву. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом було підтверджено, що свої данні ОСОБА_1 як військовозобов`язаним були актуалізовані шляхом звернення 28.05.2024 року до територіального підрозділу Центру адміністративних послуг «Віза» у Покровському районі, що підтверджується описом вхідного пакету документів від 28.05.2024 року та витягом № 2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно позивача від 28.05.2024 року.

Як вбачається із долученої до справи копії постанови по справі про адміністративне правопорушення № 524 від 12 вересня 2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з посиланням на те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 по досягненню граничного віку, а саме 27 років, у жовтні 2025 року (у редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до внесення змін 11.04.2024 року) зараз по досягненню 25 річного віку, повинен був прибути до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем реєстрації місця проживання для постановки на військовий облік та отримання військово-облікового документа встановленого зразка. Таким чином у діянні ОСОБА_1 вбачалось невідповідність пп. 8 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 пп. 1 п. 1 та п. 3 «Правил обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які встановлені в Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», оскільки він прибув лише 6 вересня 2024 року для постановки на військовий облік, за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На підтвердження викладених доводів у постанові від 12 вересня 2024 року № 524 у матеріалах справи мається копія протоколу № 524 від 6 вересня 2024 року, який став підставою для розгляду справи відносно ОСОБА_1 за ст. 210 ч. 3 КУпАП, в якому аналогічним чином викладені обставини, що стали приводом до притягнення позивача до відповідності за ст. 210 ч. 3 КУпАП.

Суд вказує, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 року та до теперішнього часу діє особливий період в умовах правового режиму воєнного стану.

На підставі ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до пп. 8 п. 2 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції до змін від 11 квітня 2024 року) взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних, які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

За пп. 8 п. 2 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в чинній редакції) взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

На підставі ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в чинній редакції) громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; а також виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно із абз. 2 пп. 1 п. 1, пп. 2 п. 1 «Правил обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які встановлені в Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (в редакції від 16 травня 2024 року), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу); прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому за п. 3 «Правил обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які встановлені в Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (в редакції від 16 травня 2024 року) призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 210 КУпАП (в чинній редакції) за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період, передбачена відповідальність у виді накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той ж час за ч. 2 ст. 210 КУпАП (в редакції до 19 травня 2024 року) за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період, передбачена відповідальність у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд на підставі викладених норм права та встановлених обставин справи дійшов переконання в тому, що ОСОБА_1 на виконання вимог пп. 8 п. 2 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції до змін від 11 квітня 2024 року) зявився для постановки на військовий облік, як військовозобов`язаний, у територіальному центру комплектування та соціальної підтримки по досягненню 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників, тобто після 16 жовтня 2015 року.

В той же час суд зауважує, що положення пп. 8 п. 2 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в чинній редакції) до вказаних правовідносин не застосовні, оскільки підстави для взяття на військовий облік військовозобов`язаного виникли на час дії редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до змін, внесених 11 квітня 2024 року.

Крім того норми «Правил обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які встановлені в Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, не підлягають застосуванню до таких правовідносин, які виникли до 30 грудня 2022 року, оскільки на той момент даний Порядок не діяв.

При цьому суд вказує, що положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в чинній редакції та в редакції до змін від 11 квітня 2024 року) не містять строків взяття на військовий облік військовозобов`язаних по досягненню ними певного віку.

Так само положення «Правил обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які встановлені в Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, не містять строків постановки військовозобов`язаних на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

В той же час на підставі ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та згідно із пп. 2 п. 1 «Правил обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», які встановлені в Додатку 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зокрема, для оформлення військово-облікових документів та для взяття на військовий облік.

Таким чином суд встановив, що за законом саме територіальні центри комплектування та соціальної підтримки уповноважені викликати громадян України для взяття їх на військовий облік, які, у свою чергу отримавши такий виклик, зобов`язані прибувати до такого центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів та взяття їх на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання.

Однак суд вказує, що матеріали справи не містять доказів виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для взяття його на військовий облік після досягнення ним 27 річного віку 16 жовтня 2015 року.

Отже, суд приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що він не повідомлявся про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік після досягнення 27-річного віку.

На підставі переліченого вмотивування, враховуючи, що законом не визначено строків взяття на військовий облік військовозобов`язаних по досягненню ними певного віку, не передбачений обов`язок військовозобов`язаного без виклику звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на облік у певний строк, а саме на територіальний центр комплектування та соціальної підтримки покладено законом функцію з виклику військовозобов`язаних для постановки їх на військовий облік, доказів чого суду не було надано, то таким чином суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП.

Крім того суд зауважує, що на підставі ст. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У свою чергу за ч. 2 ст. 210 КУпАП (в редакції до 19 травня 2024 року) була передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, в особливий період, за що була передбачена санкції у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому за ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Натомість, закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Крі того згідно із ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

На підставі викладених норм права згідно із ст. 8 КУпАП вбачається, що до ОСОБА_1 неправомірно було застосовано положення ч. 3 ст. 210 КУпАП (в чинній редакції), оскільки досяг 27-річного віку позивач 16 жовтня 2015 року, зважаючи на те, що ч. 3 ст. 210 КУпАП була введена в дію лише з 18 травня 2024 року, тому не підлягала застосуванню начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , бо за ст. 8 КУпАП та ст. 58 Конституції України була посилена відповідальність за вказане правопорушення, внаслідок чого зворотної сили вона не має.

Враховуючи викладене обґрунтування, встановивши порушення прав позивача через неправомірне притягнення його до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП при винесені постанови від 12 вересня 2024 року № 524 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , то вказані обставини є підставою для скасування даної постанови по справі про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, з ІНФОРМАЦІЯ_4 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань такого суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. 286 КАСУ, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову № 524 від 12 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , - скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення за ч. 4 ст. 286 КАС може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в тому числі в разі його пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено та підписано 28 жовтня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , розташований в АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. О. Козлов