Справа № 620/18311/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Карпенко Юлія Олегівна звернулася в Чернігівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач) про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві;

- зобов`язання здійснити ОСОБА_1 виплату одноразової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 серпня 2023 року про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника. В решті позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 536,80 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що позивач ОСОБА_1 проживає однією сім`єю зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері внаслідок нещасного випадку на виробництві, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - апелянт) звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовної заяви. Апелянт вважає, що право на одержання одноразової допомоги сім`ї у разі смерті потерпілого мають особи, які вважаються членами сім`ї відповідно до Сімейного кодексу України. Крім того, для визначення осіб, які вважаються членами сім`ї померлого потерпілого може враховуватися факт спільного проживання, для якого обов`язковими умовами є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Також, апелянт посилається на те, що на момент настання права на призначення страхової виплати ОСОБА_1 було повних 24 роки, а це суперечить вимогам пункту 2 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу до суду не подано.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 листопада 1998 року (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.20).

Відповідно до копії Акту комісії спеціального розслідування нещасного випадку від 09 серпня 2023 року, що стався по АДРЕСА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год 10 хв в 20 гарнізонному будинку офіцерів (20 ГБО), затвердженого начальником Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 11 серпня 2023 року, приблизно о 10 год 10 хв - 10 год 20 хв на території сталося три вибухи, внаслідок чого було пошкоджено будівлю 20 ГБО та зруйновано виставкову залу, де в цей час перебували бухгалтер ОСОБА_2 та прибиральник службових приміщень ОСОБА_3 . Від отриманих травм вказані працівники загинули на місці події.

Також зроблено висновок, що нещасний випадок з ОСОБА_2 , яка працювала бухгалтером 20 ГБО, є пов`язаним з виробництвом, як такий, що підпадає під дію підпункту 1 пункту 52 Порядку (протокол засідання спеціальної комісії від 09 серпня 2023 року №3) (а.с.21-24).

28 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про виплату їй страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника (а.с.49-50).

Разом із своєю заявою позивачем ОСОБА_1 , зокрема, було подано відповідачу оригінали та копії наступних документів: акт Н-1 (акт розслідування нещасного випадку), свідоцтво про народження позивача серії НОМЕР_1 ; паспорт, РНОКПП та витягу з реєстру територіальної громади; свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; паспорт ОСОБА_2 з відміткою про місце її реєстрації; довідки Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №1142 від 18 серпня 2023 року про те, що позивач та її померла матір ОСОБА_2 зареєстровані та проживали за однією адресою на день смерті останньої.

Листом від 15 вересня 2023 року №2500-0205-8/61336 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача ОСОБА_1 , що її заява залишена без розгляду, оскільки на момент настання права на призначення страхової виплати їй було повних 24 роки, що суперечить чинному законодавству (а.с.29).

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом №2500-0205-8/74225 від 06 листопада 2023 року повідомило позивача ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати одноразової допомоги на сім`ю, утриманця та щомісячні страхові виплати. Рекомендовано позивачу ОСОБА_1 встановити в судовому порядку факт проживання однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_2 та факт перебування на утриманні своєї матері і надати до органу Пенсійного фонду України відповідне рішення суду для розгляду справи про страхові виплати та призначення одноразової допомоги на сім`ю та утриманця у разі смерті потерпілого на виробництві (а.с.30).

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо не виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", представник позивача звернулася до суду з даним позовом.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно частини першої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 23 вересня 1999 року №1105-XIV (далі - Закон №1105-XIV) уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Частиною першою статті 35 Закону №1105-XIV передбачено, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону №1105-XIV передбачено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються: 1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату; 2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Згідно частини першої статті 37 Закону №1105-XIV для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний веб-портал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України. За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник. Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №1105-XIV територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій: 1) акту розслідування нещасного випадку або акту розслідування професійного захворювання за встановленими формами; 2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності; 3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат; 4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат; 5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання; 6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання; 7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання; 8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів; 9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи; 10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

За приписами частини третьої статті 37 Закону №1105-XIV потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Статтею 38 Закону №1105-XIV визначено, що територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

У відповідності до статті 39 Закону №1105-XIV уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованому, якщо: 1) потерпілий вчиняв дії, а також бездіяльність (приховування захворювань, невиконання рекомендацій лікаря), що сприяли настанню страхового випадку; 2) роботодавець, інші органи, що беруть участь у встановленні страхового випадку, або потерпілий надали уповноваженому органу управління завідомо неправдиві відомості про страховий випадок; 3) застрахована особа вчинила умисне кримінальне правопорушення, що призвело до настання страхового випадку. Уповноважений орган управління відмовляє у здійсненні страхових виплат і наданні соціальних послуг застрахованій особі, якщо нещасний випадок згідно із законодавством не визнаний пов`язаним з виробництвом.

Пунктом 4 прикінцевих та перехідних положень Закону №1105-ХІV установлено, що нормативно-правові та розпорядчі акти Фонду соціального страхування України діють до затвердження відповідних рішень Пенсійним фондом України.

Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 19 липня 2018 року №11 (далі - Порядок №11).

Згідно пункту 5.1 розділу V Порядку №11 для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого членами сім`ї та особами, які мають право на виплати подаються: заяви (колективна чи індивідуальні), для призначення страхових виплат за встановленою формою; копії паспорта; копії реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або сторінки паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого; копії документів, що підтверджують родинні зв`язки померлого потерпілого (свідоцтво про шлюб потерпілого, свідоцтво про народження його дітей, у разі призначення виплати батькам потерпілого подається свідоцтво про народження потерпілого); довідка про реєстрацію місця проживання (у разі відсутності відмітки про реєстрацію місця проживання в документах, що засвідчують особу).

Для отримання одноразової допомоги на сім`ю дружиною (чоловіком) або дитиною, реєстрація їх місця проживання повинна співпадати з реєстрацією місця проживання померлого потерпілого. В залежності від категорії осіб, які мають право на страхові виплати, надаються: для дітей до 23 років, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, довідка навчального закладу (такі Довідки надаються в подальшому щосеместру); для осіб з інвалідністю копія довідки МСЕК про встановлення групи інвалідності; для осіб, які доглядають дитину потерпілого до 8 років наказ про надання відпустки по догляду за дитиною. До справи про страхові виплати додаються: оригінал акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України; оригінал висновку МСЕК про причинний зв`язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання (у разі наявності); інформація з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про нараховану заробітну плату (дохід) та сплату страхових внесків. У разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку. Відповідні рішення суду надаються для призначення виплат та додаються до справи про страхові виплати.

Проаналізувавши вищезазначені норми права, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначеним Порядком не передбачено надання додатково рішення суду на підтвердження факту постійного проживання осіб, які є родичами, при наявності відповідних підтверджуючих документів.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що Закон №1105-XIV не містить визначення поняття сім`ї та її членів, відтак з урахуванням предмету спору, Сімейний кодекс України є спеціальним законом, який має враховуватись при визначені поняття сім`ї та її членів при вирішенні питання щодо наявності права на отримання допомоги, передбаченої Законом №1105-XIV.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні страхової виплати у зв`язку зі смертю матері, посилаючись лише на відсутність доказів факту проживання однією сім`єю з матір`ю ОСОБА_2 та факту перебування на її утриманні.

Рішенням Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 та її померлої матері, - ОСОБА_2 , підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 листопада 1998 року, де у графі "мати" записана ОСОБА_2 .

Факт постійного проживання позивача ОСОБА_1 разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 однією сім`єю до дня смерті останньої та ведення спільного господарства підтверджується наступними документами, а саме:

- копією паспорту серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 , в якому з 12 березня 1998 року зазначена адреса реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с.25-26);

- копією витягу з реєстру територіальної громади від 18 серпня 2023 року в якому заначено, що зареєстрована адреса місця проживання позивача ОСОБА_1 , починаючи з 04 листопада 1998 року є: АДРЕСА_2 (а.с.18);

- копією довідки Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №1142 від 18 серпня 2023 року, згідно якої померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею постійно проживала дочка ОСОБА_1 , 1998 року народження (а.с.27).

- зі змісту копії довідки, виданої Гончарівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області №1324 від 26 вересня 2023 року вбачається що позивач - ОСОБА_1 дійсно проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 : в склад її сім`ї входить її мати - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).

Судом першої інстанції встановлено, що померла мати позивача проживала разом з нею за однією адресою та мала взаємні права та обов`язки, і позивач є членом сім`ї загиблої, а відповідачем не надало доказів того, що позивач не є сім`єю з матір`ю ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_1 виплату одноразової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини п`ятої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, колегія суддів зазначає слідуюче.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №1105-ХІV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

Правовий статус, порядок утворення та діяльності уповноваженого органу управління визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на положення частини другої статті 37, статей 38, 39 Закону №1105-XIV, територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат або обґрунтовану відмову.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення страхових виплат.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення страхових виплат та визначення підстав, за яких призначається страхова виплата або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 серпня 2023 року про призначення страхової виплати у зв`язку зі смертю годувальника.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає необґрунтованими посилання апелянта на те, що на момент настання права на призначення страхової виплати ОСОБА_1 було повних 24 роки, це суперечить вимогам пункту 2 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки в листі №2500-0205-8/74225 від 06 листопада 2023 року про відмову позивачу у виплаті одноразової допомоги відповідач зазначає про необхідність встановлення родинного зв`язку у зв`язку зі смертю годувальника, - її матері ОСОБА_2 .

Щодо посилання відповідача на те, що позивач ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання у Полтавському державному аграрному університеті, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявні довідки, які підтверджують проживання позивача разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , а не за місцем реєстрації навчального закладу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак