Справа № 620/10976/24
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Чернігів Справа № 620/10976/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі також відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі також відповідач 2) про:

- визнання протиправною бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_2 , що полягає у неподанні до Військової частини НОМЕР_1 повідомлення про виконання військовослужбовцем ОСОБА_1 , у лютому, березні, квітні, травні та червні 2024 року бойових завдань у складі Військової частини НОМЕР_2 , що дає право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_2 подати до Військової частини НОМЕР_1 повідомлення про виконання військовослужбовцем ОСОБА_1 , у лютому, березні, квітні, травні та червні 2024 року бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_2 , що дає право на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії;

- визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у нездійсненні нарахування та виплати ОСОБА_1 , як військовослужбовцю даної військової частини, додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період здійснення зазначених заходів у лютому, березні, квітні, травні та червні 2024 року;

- зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як військовослужбовцю даної Військової частини, додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за період здійснення зазначених заходів з 06.02.2024 по 13.06.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що йому за спірний період не в повному обсязі виплачено грошове забезпечення, а саме додаткову винагороду з розрахунку 30000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях.

20.08.2024 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачами подано відзиви на позовну заяву, в яких заперечували проти доводів позивача щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн та зазначили, що позивач у спірний період не виконував бойові (спеціальні) завдання та не приймав участь у бойових діях, а відтак підстави для її виплати відсутні.

24.09.2024 Військовою частиною НОМЕР_2 , на виконання ухвали суду від 13.09.2024, надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що підстави для виплати спірної допомоги відсутні, оскільки позивач у спірний період не виконував бойові (спеціальні) завдання та не приймав участь у бойових діях. Також, посилаючись на окремі доручення Міністра оборони України пояснив, що розуміється під виконанням бойових (спеціальних) завдань та безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з націаональної безпеки.

20.09.2024 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання позивача про допит свідків.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 прибув до Військової частини НОМЕР_2 у службове відрядження до роти логістики військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 та зарахований на котлове забезпечення за каталогом продуктів зі сніданку 07.02.2024 (згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.02.2024.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.06.2024 №175, старшого сержанта ОСОБА_1 знято з котлового забезпечення зі сніданку 10.06.2024 у м. Чернігів.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.07.2024 № 5757, позивач приймав участь у бойових діях у період з 14.01.2022 по 13.06.2024.

Спірним у даній справі є невиплата позивачу у період проходження служби з 06.02.2024 по 13.06.2024 всіх належних сум грошового забезпечення, а саме додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Відповідно до п. 1.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" ( далі-Постанова № 168) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній з моменту прийняття цієї постанови до змін, внесених постановою від 09.08.2023 № 836) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць (з 19.07.2022 з набранням чинності постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 01.06.2022).

У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника або, який має розділовий характер.

Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах: 30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

- з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;

- з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;

- у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;

- з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;

- у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;

- із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;

- з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).

Відповідно до пункту 3,4 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Отже, ключовою умовою для здійснення виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови № 168 з урахуванням положень Порядку № 260, означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» та документального підтвердження цих обставин.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.08.2024 у справі № 200/4100/23.

Водночас, як видно з витягами із наказів командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 06.02.2024 №39, від 09.06.2024 №175 (по стройовій частині), від 29.03.2024 №210 (з адміністративно-господарської діяльності), старший сержант ОСОБА_1 здійснював охорону майна служби логістики у с. Понорниця Новгород-Сіверський району Чернігівської області.

На підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 01.03.2024 №82, від 01.04.2024 №121, від 01.05.2024 №170, від 02.06.2024 №235, від 03.07.2024 № 293 Чернігівська область не визначена районом ведення бойових дій. Отже, позивач здійснював несення військової служби в межах своїх загальних обов`язків військовослужбовців, передбачених статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (збереження державного майна).

У свою чергу суд враховує посилання В/ч НОМЕР_2 на директиви Міністра оборони України від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529, які доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.

Так, в окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29, яке діяло протягом спірного періоду, під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Пунктом 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України. При вирішенні спору про наявність у військовослужбовця права на додаткову винагороду у відповідному розмірі, що передбачена Постановою № 168, суд у межах цієї справи досліджує ті докази й з`ясовує ті обставини й факти, з якими згадані вище норми законодавства пов`язують настання певних юридичних наслідків. (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.04.2024, справа № 560/3153/23).

Водночас докази, на підтвердження виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань, у розумінні Постанови № 168 з урахуванням положень Порядку № 260 та директив Міністра оборони України, відсутні.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на отримання спірної винагороди.

Щодо наданих позивачем графіків чергувань та довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.07.2024 № 5457, то вказані документи не є у розумінні статтей 72, 75 КАС України належними та достовірними доказами, оскільки не відповідають вимогам нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини.

Частиною першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Окрім наведеного слід зазначити, що постулатом адміністративного процесуального законодавства є презумпція винуватості відповідача у справі - суб`єкта владних повноважень (ч.2 ст.77 КАС України). Зазначене обумовлює покладення обов`язку доказування на суб`єкта владних повноважень.

Втім такий обов`язок не є абсолютним і позивач, звертаючись до суду, також зобов`язаний доводити перед судом належними та достовірними доказами ті обставини, на які він посилається, що прямо передбачено частиною першою статті 77 КАС України.

Проте позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на вказане, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_2 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2024 року.

Суддя І.І. Соломко