Справа № 420/17506/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2021 року по 10.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби виплачених 10.05.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2021 року по 10.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби виплачених 10.05.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 08.12.2022 року позивача відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2022 року №384 було звільнено з військової служби у зв`язку із сімейними обставинами. Проте у період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі. Для вирішення спору позивач звернувся до суду. 10.05.2024 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23 виплачено позивачу перерахунок грошового забезпечення у загальній сумі 237263,54 грн. Позивач вказує, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на його користь компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 07.06.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/17506/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

24.06.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач не визнає адміністративний позов позивача та просить відмовити в його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що до часу звернення за проведенням перерахунку грошового забезпечення відповідачем дохід не нараховувався. За таких підстав, за відсутності нарахованого доходу, компенсація такого доходу у зв`язку з порушенням строку його виплати не могла бути проведена. Таким чином, позивач має право на компенсацію втрати частини грошових доходів внаслідок порушення строків виплати доходу за час затримки виконання судового рішення. Відповідач вказує, що визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування доходу та фактичної виплати вказаного доходу, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. 10.05.2024 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 року, позивачу перераховане та виплачене грошового забезпечення. Отже, саме з 20.12.2023 року (після перегляду рішення суду в апеляційній інстанції та набрання ним законної сили) у військової частини НОМЕР_1 виник обов`язок щодо нарахування та виплати з урахуванням перерахунку грошового забезпечення позивачу .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2022 року № 384 позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 08.12.2022 року.

Вважаючи, що у період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося у заниженому розмірі, а саме: у період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року виплачувався посадовий оклад, оклад за військовим званням, інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові виплати, які обраховуються виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (станом на 01.01.2021, 01.01.2022), позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 29.12.2021 року по 31.12.2021 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 29.12.2021 року по 31.12.2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2022 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2022 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

10.05.2024 року відповідачем на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23 виплачено позивачу перерахунок грошового забезпечення у загальній сумі 237263,54 грн., що підтверджується банківською випискою.

Позивач вважає, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не виплачено на його користь компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Правове регулювання порядку нарахування та виплати громадянам компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Стаття 1 Закону № 2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених строків виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата, індексація).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 року № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії, індексації); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата, індексація). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем індексації, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першочерговості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону № 2050 та п. 4 Порядку № 159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-ІV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі індексації). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі військовою частиною) добровільно чи на виконання судового рішення.

Тотожна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.04.2021 року у справі № 465/322/17.

При цьому, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст. 1-3 Закону № 2050-ІІІ та окремих положень Порядку № 159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 13.11.2018 року у справі № 814/1527/17, від 18.12.2018 року у справі № 816/301/16, від 04.01.2019 року у справі № 159/1615/17, від 30.09.2020 року у справі № 2-а-1/11, від 15.10.2020 року у справі № 240/11439/19, від 31.08.2021 року у справі № 264/6796/16-а.

Крім того, у постанові від 05.03.2020 року у справі №140/1547/19 Верховний Суд зазначив: Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу..

Суд зазначає, що підприємство, установа, організація (в даному випадку військова частина), з вини якого не було вчасно нараховано та виплачено дохід (в даному випадку перераховані грошове забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошова компенсація за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразова допомога при звільненні за 25 років служби), повинен здійснити виплату такого доходу з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата особі суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості, є порушенням її прав на отримання такої компенсації.

Як встановив суд, фактична виплата перерахунку грошового забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби на виконання Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23 відбулась лише 10.05.2024 року.

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в даному випадку вказана бездіяльність стосується саме нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби.

Виходячи з наведеного, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2021 року по 10.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби виплачених 10.05.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2021 року по 10.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби виплачених 10.05.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до задоволення.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат суд не здійснює.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2021 року по 10.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби виплачених 10.05.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.12.2021 року по 10.05.2024 року у зв`язку з порушенням термінів виплати перерахунку грошового забезпечення за період з 29.12.2021 року по 08.12.2022 року, грошової компенсації за невикористану чергову відпустку за 2022 рік, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, одноразової допомоги при звільненні за 25 років служби виплачених 10.05.2024 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 року у справі №420/2870/23.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24.10.2024 року.

Суддя Г.В. Лебедєва