Справа № 932/64/24
Суддя: Ярощук О. В.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №932/64/24
Провадження №2-а/932/2/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Ярощук О.В.,

за участі секретаря Кирилішиної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Шашло Дар`я Сергіївна

до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -

у с т а н о в и в:

Суть справи

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою у якій просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №796123 від 16.12.2023

- провадження по справі закрити

- поновити строк на оскарження постанови

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

Свою позовну заяву мотивував тим, що 26.12.2023 за місцем своєї роботи отримав поштовий конверт із копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.1 ст. 121-3 КУпАП.

Постанову складену поліцейським 1 роти 1 взводу 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області ДПП сержантом Сидоренко Кирилом Володимировичем, із якої вбачається, що 15 грудня 2023 року об 23 годині 45 хвилин в м. Дніпро по вул. Молодогвардійська, 20 А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , із номерним знаком, що не відповідає вимогам державного стандарту, чим порушено вимоги п.2.9 «в» ПДР.

У позовній заяві вказує, що про винесену постанову йому не було відомо у день її складення.

Вважає постанову незаконною, оскільки 15.12.2023 автомобілем не керував.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 12.01.2024 відкрито провадження у справі (а.с 27).

01.04.2024 позивачем подано заяву про залучення у якості свідка ОСОБА_2 (34).

У судовому засіданні 03.04.2024 до матеріалів справи за клопотанням позивача долучено постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.03.2024 стосовно ОСОБА_1 (а.с.39-42)

Судове засідання 03.04.2024 було відкладено у зв`язку із необхідністю належного повідомлення відповідача (а.с.43).

Ухвалою суду 03.04.2024 задоволено клопотання позивача про виклик свідка у судове засідання (а.с.46).

Відповідач 23.04.2024 подав до суду відзив на позовну заяву разом із клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.08.2024 головуючою суддею визначено Ярощук О.В. (а.с 73).

Ухвалою судді 27.08.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено дату та час засідання 25.10.2024 (а.с. 75).

У судовому засіданні до матеріалів справи за клопотанням адвоката позивача долучено рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 стосовно ОСОБА_1 .

У судове засідання відповідач не з`явився, подав клопотання разом із відзивом про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

Позиція відповідача

Позивач скористався своїм правом та надав відзив у якому зазначив, що постанова винесена законно та у межах повноважень.

Зазначає, що в основу постанови були покладені фактичні дані у вигляді відеозапису та фото із фіксацією вчиненого позивачем порушення ПДР, на підтвердження долучив до відзиву оптичний DVD диск з файлами, фото.

Просив у задоволенні вимог у позовній заяві відмовити у повному обсязі.

Окремо зазначив, що позивач пропустив десятиденний строк для звернення до суду із позовною заявою.

Обставини встановлені судом

Судом встановлено, що 16.12.2023 об 01 год. 20 хв. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №796123 (а.с. 17).

Відповідно до змісту постанови 15 грудня 2023 року о 23 годині 45 хвилин в м. Дніпро по вул. Молодогвардійська, 20 А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , із номерним знаком, що не відповідає вимогам державного стандарту, чим порушено вимоги п.2.9 «в» ПДР.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, шляхом накладення штрафу у розмірі 1190 грн.

У графі 8 Постанови «Права за ст. 268 КУпАП та оскарження за статтею 289 КУпАП» та графі 9 «Копію постанови мною отримано» - записано, що ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис та постанову скеровано рекомендованим листом №9499п.

Постанову на адресу ОСОБА_1 було відправлено 19.12.2023 (а.с.18).

За місцем своє роботи: м. Дніпро, проспект Пилипа Орлика, 3 позивач постанову отримав 26.12.2023, що підтверджується копіє розносної книги (а.с. 19-20).

Позов до суду подано 29.12.2023.

Факт отримання ОСОБА_1 постанови 26.12.2023 відповідач у відзиві не заперечував і не спростовував.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, у оскаржуваній постанові відсутні посилання на докази на підставі яких, встановлено те, що позивачем порушено Правила дорожнього руху. Таких доказів не надано і у ході судового провадження, після звернення Позивача до суду.

Згідно пояснень, наданих ОСОБА_1 25.10. 2024 року у судовому засіданні, останній вину у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що у вказану дату передували зовсім інші події.

Так, 15 грудня 2023 року близько о 23:09 годині він біля під`їзду будинку АДРЕСА_1 він був зупинений працівниками полку поліції особливого призначення. Не представившись, не надавши будь-яких пояснень працівник полку почав запитувати його чи вживав він алкогольні напої, прохав пред`явити водійське посвідчення. Надалі службова особа полку близько 23 год. 40 хв. 15.12.2023 року здійснив виклик на лінію «102», повідомивши про факт порушення правил дорожнього руху, в той час коли він взагалі не перебував за кермом та навіть не знаходився біля транспортного засобу, викликав на місце екіпаж патрульної поліції.

Через деякий час, його доставлено до відділення поліції № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 4, поліцейським ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне затримання та протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП.

У той же час судом, 25.10.2024 у присутності позивача та його адвоката досліджено оптичний DVD диск з 2 файлами: на одному файлі зафіксовано початок подій, на другому файлі перебування ОСОБА_1 у відділенні поліції і до завершення процесуальних дій.

Суд бере до уваги зазначені відеозаписи, з урахуванням того, що відомості про існування зазначених записів, зокрема про їх здійснення містяться безпосередньо у відзиві на позовну заяву.

Згідно частини 1 статті 211 КАС України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Позивач із адвокатом зазначили, що ознайомлені із вказаним відеозаписом у повному обсязі, оскільки адвокат його також отримала як відповідь на адвокатський запит.

Так, відеофіксація подій на першому файлі розпочинається 15 грудня 2023 року о 23:43 годині з моменту, коли ОСОБА_1 стоїть біля під`їзду будинку, транспортного засобу поруч не зафіксовано, тоді як згідно постанови БАД №796123 від 16 грудня 2023 року останній керував транспортним засобом о 23:45 годині 15 грудня 2024 року.

Відтворенням другого файлу суд встановив наступне, що початок запису розпочинається о 00.39 год 16.12.2023:

00.50 год позивач запитує у представника поліції «у якому сенсі намагався залишити місце вчинення»

00.54 позивачу повідомлено, що стосовно нього складено 2 протоколи

00.56 представник поліції запитує дані для складання протоколу у т.ч. місце роботи позивача

00.57 позивач надає документи та зазначає, що не керував транспортним засобом та запитує що саме складає щодо нього поліцейський. Отримує відповідь, що протокол за ознаками ст. 130 КУпАП

00.58 встановлюється номер і власник транспортного засобу. Зазначається про іменні номери.

00.58 - 00.59 позивач сперечається із іншим представником поліції щодо швидкості його авто: «Ти також, що за поліцейський? Як ти себе вів? Міг би вибачитися. Ти пролетів мінімум 190.

На що позивач відповідає: Які 190? Ви їхали, їхали і вирішили …Мазда 6 - вона не буде так їхати»

01.20 представник поліції пише, а позивач стоїть біля стіни. Ніхто йому не повідомляє про винесення постанови.

01.28 представник поліції пропонує ознайомитися із протоколом затримання

01.30 представник поліції пропонує ознайомитися із протоколом за ознаками ст. 130 КУпАП

01.31 відеозапис завершено.

Дослідивши зазначений відеозапис, суд дійшов висновку, що фактично упродовж 00.58-00.59 16.12.23 ОСОБА_1 , усвідомлюючи, що ведеться безперервний запис, визнав, що перебував за кермом транспортного засобу «Mazda 6», заперечував у цей проміжок часу лише факт швидкості авто.

Однак судом також встановлено, що позивачу упродовж усієї відео фіксації не повідомляли про винесення постанови за ознаками ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, не ознайомлювали із правами, не надавали її на підпис, за таких умов навіть умовне визнання перебування за кермом транспортного засобу нівелює законність винесення постанови за ознаками ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, адже її винесено із порушенням ст.ст. 268, 280, 283, 285, 287 КпАП України.

У судовому засіданні свідок позивача ОСОБА_2 підтвердив той факт, що представники поліції, перебуваючи у поліції № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області не повідомляли ОСОБА_1 про винесення щодо нього постанови за ознаками ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, що узгоджується із дослідженими матеріалами відео запису.

На противагу доводам позивача у позовній заяві, відповідач жодним чином не довів суду той факт, що позивач знав про винесення постанови серії БАД №796123 від 16.12.2023 о 01.20 год. Просив суд розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог, суд бере до уваги і висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17, де останній вказав про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Однак, позивачем не надано суду тієї частини відео, де було б зафіксовано що екіпаж патрульної поліції зафіксував переміщення транспортного засобу «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 вулицями міста Дніпра із перевищенням швидкості.

Окрім того, відповідачем по справі не долучено до матеріалів справи технічного паспорту на «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , що унеможливлює встановити чи мав технічний паспорт особливі примітки чи ні, за наявності яких підтверджується чи спростовується факт порушення ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування».

Релевантне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ч. 1ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти до висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведених правових норм, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, зокрема, за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Частиною першою статті 121-3 КУпАП передбачено відповідальність особи за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знаку, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знаку.

З наведеної норми вбачається, що нею передбачено відповідальність за дії особи, які можуть утворювати кілька окремих складів правопорушень.

При цьому, сама норма ч.1 ст.121-3 КУпАП є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак мають бути застосовані інші норми права.

Згідно підпункту «в» пункту 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Сам наведений пункт правил, а також положення частини 1 статті 121-3 КУпАП не містять посилання на те, яким саме стандартам має відповідати номерний знак.

Висновок суду

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Статтями 10, 11 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинено і обвинувачена особа є винною у його вчиненні.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих суду доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення (у даному випадку відповідача) має пояснювати усі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення, тобто в даному випадку версії відповідача. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за інкримінованим обвинуваченням.

Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Належна вмотивованість процесуального рішення забезпечує дотримання принципу верховенства права, об`єктивності під час з`ясування обставин справи (оцінки доводів учасника провадження), дотримання основоположних прав та інтересів людини та громадянина під час провадження. У свою чергу, невиконання такої вимоги щодо наведення належних та достатніх мотивів у процесуальному рішенні може призвести до недотримання загальних засад адміністративного законодавства.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, враховуючи встановлені факти не отримання позивачем постанови про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а також той факт, що постанову БАД №796123 від 16.12.2023 о 01.20 год винесено за невстановлених обставин у цілому, без ознайомлення ОСОБА_1 із її змістом, з поміткою про відмову від її отримання, що не відповідає дійсності, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що у ході розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, суд приходить до висновку, що зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо поновлення строку для звернення до суду

Судом встановлено, що у графі 8 Постанови «Права за ст. 268 КУпАП та оскарження за статтею 289 КУпАП» та графі 9 «Копію постанови мною отримано» - записано, що ОСОБА_1 відмовився ставити свій підпис та постанову скеровано рекомендованим листом №9499п.

Постанову на адресу ОСОБА_1 було відправлено 19.12.2023 (а.с.18).

За місцем своє роботи: АДРЕСА_2 позивач постанову отримав 26.12.2023, що підтверджується копіє розносної книги (а.с. 19-20).

Позов до суду подано 29.12.2023.

Факт отримання ОСОБА_1 постанови 26.12.2023 відповідач у відзиві не заперечував і не спростовував.

Враховуючи ті обставини, що судом встановлення факт не отримання постанови позивачем, а також не доведено доказами винесення постанови саме 16.12.2023 о 01.20 у присутності позивача, суд вважає за можливим поновити позивачу строк для звернення до суду за захистом свого права.

Щодо судового збору

Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 536, 80 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, сплачений Позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст.2, 72, 76, 77, 205, 229, 241 - 246, 250, 255, 271, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД №796123 від 16.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення -закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР НОМЕР_2 ) витрати на сплату судового збору у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Інформацію щодо справи, яка розглядається, учасники справи можуть отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет - https://court.gov.ua/fair/sud4803/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 25.10.2024 о 19:05.

Суддя О.В. Ярощук