Справа № 580/8314/24
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року справа № 580/8314/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому просить стягнути відповідача на користь позивача кошти в сумі 69852,82 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої отриманням без належної на те правової підстави грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що службовим розслідуванням за фактом самовільного залишення розташування військової частини та відсутності на службі без поважних причин водія-електрика польової лазні роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 встановлено, що відповідач не прибув до лікувального закладу, а саме до військової частини НОМЕР_2 , а також був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин починаючи з 29.08.2022, при цьому на зв`язок не виходив та спроб повернутися до військової частини НОМЕР_1 не здійснював. Відповідно до довідкирозрахунку фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , переплата грошового забезпечення та додаткової відповідачу за період з 29.08.2022 по 18.10.2022 становить 69 852,82 грн, тому позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 26.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.12.2020 року №4, солдата ОСОБА_1 з 01 грудня 2020 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначено на посаду водія автомобільного взводу автомобільної роти автомобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2021 №11-РС солдата ОСОБА_1 призначено на посаду водія-електрика польової лазні роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2022 №230 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 з 29.08.2022 направлено у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , з метою проведення медичного огляду для визначення терміну реабілітації (підстава: направлення начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 від 27.08.2022 року № 901/2/2216)

Однак без поважних на те причин солдат ОСОБА_1 до вказаної військової частини не з`явився, тому наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2022 №899 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення розташування військової частини та відсутності на службі без поважних причин водія-електрика польової лазні роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 .

У ході проведення службового розслідування встановлено, що солдат ОСОБА_1 не прибув до лікувального закладу, а саме до військової частини НОМЕР_2 , а також був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин починаючи з 29.08.2022, при цьому на зв`язок не виходив та спроб повернутися до військової частини НОМЕР_1 не здійснював.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.10.2022 року №283, солдату ОСОБА_1 з 29.08.2022 року припинено виплату грошового забезпечення.

На виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2022 №238 «Про результати службового розслідування» копію матеріалів службового розслідування направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого в м. Києві.

У подальшому вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2024 у справі №761/9/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_2 , від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю на 3 (три) роки.

Згідно довідкирозрахунку фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , переплата грошового забезпечення та додаткової винагороди солдату ОСОБА_1 за період з 29.08.2022 по 18.10.2022 становить 69 852,82 грн.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не повернув позивачу переплату грошового забезпечення в сумі 69 852,82 грн, останній звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ст. 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 1 частини 1 ст. 6 Закону №160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що службовим розслідуванням за фактом самовільного залишення розташування військової частини та відсутності на службі без поважних причин водія-електрика польової лазні роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 встановлено, що відповідач не прибув до лікувального закладу, а саме до військової частини НОМЕР_2 , а також був відсутній на службі у військовій частині НОМЕР_1 без поважних причин починаючи з 29.08.2022, при цьому на зв`язок не виходив та спроб повернутися до військової частини НОМЕР_1 не здійснював. Відповідно до довідкирозрахунку фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 , переплата грошового забезпечення та додаткової відповідачу за період з 29.08.2022 по 18.10.2022 становить 69 852,82 грн.

Отже, за вищезазначений проміжок часу відповідач не виконував обов`язків військової служби, на місце лікування не прибув та не повідомив безпосереднього командира про своє місцезнаходження, тому суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 69 852,82 грн виплачені ОСОБА_1 без достатньої правової підстави та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення зі служби.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому зі ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 належить стягнути матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення в розмірі 69 852,82 грн.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення у сумі 69 852 (шістдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дві) грн 82 коп.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА