Справа № 240/19690/24
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/19690/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 з урахуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не врахування вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.06.2020;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.06.2020 із врахуванням абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, обчисливши щомісячний розмір індексації як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року з застосуванням для обчислення індексації коефіцієнтів місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року.

Ухвалою суду вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

21.10.2024 від представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшла заява, в якій просить:

- відповідно до частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України постановити ухвалу про залишення позову без руху, запропонувавши позивачеві усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду:

позовної заяви із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету всіх сторін та інших учасників справи;

заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску, або письмових пояснень щодо дотримання строків звернення до адміністративного суду;

уточнення позовних вимог щодо нарахування індексації в період з 01.03.2018 по 15.06.2020 тощо.

- витребувати від Центрального архівного відділу Національної гвардії України копії особистих карток на грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 15.06.2020;

- продовжити встановлений судом процесуальний строк подання відповідачем відзиву на позовну заяву, встановивши відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня надходження до суду копій особистих карток на грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 15.06.2020 для надання відзиву на позовну заяву.

- доручити відповідальним працівникам Житомирського окружного адміністративного суду розмістити в підсистемі «Електронний Суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи адміністративний позов позивача в повному обсязі (з усіма додатками).

Суд, дослідивши доводи заяви, проаналізувавши докази у їх сукупності, зазначає таке.

Вирішуючи публічно-правовий спір, адміністративний суд забезпечує, зокрема, дотримання верховенства права, рівність усіх учасників судового процесу, змагальність сторін, диспозитивність, а також офіційне з`ясування всіх обставин у справі (ч.5 ст.125, ч.2 ст.129 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України).

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право людини на доступ до правосуддя, а ст.13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Більш того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст.6 Конвенції.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що залишення позовної заяви без руху у зв`язку з незазначенням позивачем у позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача є надмірним формалізмом (це, здебільшого, негативне оціночне поняття, яке означає безумовну вимогу дотримуватися процедур, визначених законодавством, у ситуації, за якої негативні наслідки поступаються принципу розумності (доцільності, раціональності)), а тому клопотання відповідача в наведеній частині не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з пропущенням ним строку звернення до суду, суд зазначає, що питання дотримання процесуального строку при зверненні до суду.

Згідно з ч.1ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, відповідно до ч.3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В той же час, відповідно до ч.ч.1-2 ст.233 КЗпП у редакції після 19.07.2022 працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених ч.2 цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (ст.116).

Тобто, з 19.07.2022 трудовим законодавством змінено правове регулювання строку звернення з позовом до суду щодо стягнення належної заробітної плати, а саме встановлено тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Суд звертає увагу, що законодавець в ст.233 КЗпП України пов`язав початок перебігу строку звернення до суду (в межах даних правовідносин) не з моменту звільнення, а з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені особі при звільненні.

Окрім того, на предмет спору у даній справі, з урахуванням вимог ст.58 Конституції України щодо незворотності дії закону у часі, не може розповсюджуватися дія правової норми, що набрала чинності після їх виникнення, так як таке правове регулювання звужує права та законні інтереси особи.

Відтак, суд зазначає, що при вирішенні даного спору відповідач помилково вказує на застосування до спірних правовідносин приписи ч.ч.1-2 ст.233 КЗпП у редакції після 19.07.2022, оскільки застосування вказаних положень можливе лише до правовідносин, які виникли після зміни редакції вказаної вище статті.

Враховуючи зазначене, клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Щодо клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з необхідністю уточнення позовних вимог щодо нарахування індексації в період з 01.03.2018 по 15.06.2020 тощо, суд зазначає таке.

За змістом пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При цьому, закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Подану позовну заяву, під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, перевірено судом на відповідність ст.ст.160-161 КАС України. Недоліки позовної заяви, які б унеможливлювали розгляд спірних правовідносин, судом не встановлено.

Відтак, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки підстави наведенні у такому клопотанні не є перешкодою продовжити розгляд даної справи.

Щодо клопотання представника відповідача про витребування доказів та продовження строку для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Згідно з ч.3 ст.77 КАС України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідачем у клопотанні про витребування доказів не зазначено заходів, яких він вжив для отримання такого доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання про витребування доказів є необґрунтованим, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Водночас, відповідно до частини 1 статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

За приписами частини 2 статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно з частиною 3 статті 121 КАС України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Відповідно до частини 2, 3 статті 242 КАС України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, з метою дотримання принципу змагальності сторін, з урахуванням вищенаведених висновків суду, суд вважає за необхідне продовжити відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву та доказів у справі.

Щодо прохання представника відповідача доручити відповідальним працівникам Житомирського окружного адміністративного суду розмістити в підсистемі "Електронний Суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи адміністративний позов позивача в повному обсязі (з усіма додатками), то суд зауважує, що згідно інформації з автоматизованої системи документообігу суду «Діловодство спеціалізованого суду» позивач є користувачем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та отримав копію адміністративного позову з додатками 16 жовтня 2024 року о 09:52 годин.

Додатково суд інформує, що копію адміністративного позову з додатками буде надіслано судом на електронну пошту відповідача - .

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 44, 72, 73, 77, 79, 118, 121, 122, 160, 161,162, 171, 242, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення позовної заяви без руху - відмовити.

У задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про витребування доказів - відмовити.

Клопотання представника відповідача про продовження процесуального строку на подання відзиву задовольнити частково.

Продовжити Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України строк на подання відзиву на позовну заяву та доказів у справі № 240/19690/24 на п`ятнадцять днів з дня отримання даної ухвали.

Направити Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України копію позовної заяви з додатками електронною поштою.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.А. Панкеєва