Справа № 149/2453/24
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2453/24
Провадження №2-а/149/64/24
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 р. м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.

за участі секретаря Янюк А. Й.

сторін:

представника позивача - Савчука Ю. М. , приймає участь у режимі відеоконференції

представника відповідача 2 - Кошевського В. С., приймає участь у режимі відеоконференції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 (відповідач 1), Державна служба України з безпеки на транспорті (відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови АА №00020885 від 25.07.2024 про накладення адміністративного стягнення.

Позов мотивований тим, що позивач 30.04.2023 на належному йому вантажному автомобілі «DAF FT CF 85», д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом здійснював перевезення зерна. Вважає безпідставними висновки викладені у постанові щодо перевантаження його автомобіля. Так, у постанові вказано відомості лише про тягач, який має дві осі, у той час, як використовувався комбінований транспортний засіб, який складається з тягача і напівпричепа з трьома осями. Вказаний комбінований транспортний засіб, відповідно до п.п. «б» абз. 1 п. 22.5 ПДР може мати максимальне значення для автомобільних доріг державного значення 42 т., при цьому згідно абз. 2 цього пункту Правил, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у п. 22.5 ПДР на 2 відсотки без оформлення відповідного дозволу та внесення плати. Абз. 1 п. 5 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 визначено, що рух контейнеровозів загальною масою до 46 т. включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 м. здійснюється без дозволу. Дорога М-30 відноситься до доріг загального користування державного значення. У свою чергу ч. 2 ст. 132-1 КУпАП визначає відповідальність у випадку перевищення габаритно-вагових норм більше 5%. В оскаржуваній постанові зафіксовано вагу у 48 т., за виключенням похибки у 10%, з урахуванням того, що транспортний засіб є контейнеровозом з допустимою загальною масою у 42 т., вагове перевищення становить 2,86%, що є меншим 5%. Позивач перевозив вантаж в допустимих параметрах, що підтверджує товарно-транспортною накладною (надалі - ТТН) № 00004 від 08.07.2024, де зазначена 41,6 т. Відтак, просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову, стягнувши з відповідача 2 судові витрати.

Ухвалою суду від 07.08.2024 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

19.08.2024 до суду надійшов відзив відповідача 2 з клопотанням про продовження строку для його подання, яке протокольною ухвалою суду було задоволено. Узагальнені доводи відповідача 2, зводяться до того, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою в межах повноважень, у спосіб визначений законом, а також відповідно до Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ № 1174 від 27.12.2019 (надалі Порядок № 1174). Підставою для її прийняття постанови стали зафіксовані належним чином дані про вчинення порушення п. 22.5 ПДР, за що власника автомобіля притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. На думку представника відповідача 2 з позовом звернувся неналежний позивач, оскільки автомобіль та напівпричіп зареєстровані за фізичною особою, а не ФОП чи юридичною особою. Безпідставними вважає доводи позивача, що вантаж перевозився контейнеровозом, оскільки відповідно до п. 17.2-17.5 наказу Міністерства транспорту України № 363 (надалі Наказ № 363) від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» забороняється перевозити в універсальних контейнерах сипучі вантажі без тари. В п. 17.9 Наказу № 363 приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності Договору на підставі заявки, а при відсутності Договору разового договору. Окрім цього необхідне спеціальне маркування контейнера. Вказана позивачем ТТН не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, які перевозяться. Враховуючи викладене, з посиланням на практику судів у даній категорії спорів, відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 16.10.2024 замінено неналежного позивача ФОП ОСОБА_1 на належного ОСОБА_1 . Розгляд справи розпочато спочатку.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, з наведених у ньому підстав.

Відповідач 1 не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову як безпідставного, підтримав відзив на позовну заяву та письмові пояснення по суті спору.

Суд, вислухавши позиції сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Постановою серії АА №00020885 від 25.07.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 8500 грн, за порушення п. 22.5 ПДР України, а саме те, що 08.07.2024 о 17:57 на автомобільній дорозі М-30, км 331+588 автомобіль «DAF FT CF 85», д.н.з. НОМЕР_1 , власником яких є позивач, рухався із перевищенням нормативних параметрів зазначених у п. 22.5 ПДР України, зокрема перевищенням загальної маси транспортного засобу на 8% (3,2 т.), при дозволеній максимальній фактичній вазі 40 тонн. Матеріали фіксації (копія на а.с. 31,32-33, 70, 71-76).

Свідоцтвами про реєстрацію НОМЕР_2 , НОМЕР_3 підтверджено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля «DAF FT CF 85», д.н.з. НОМЕР_1 , напівпричепа РАСТІОN (спеціалізований напівпричіп, переобладнаний, зміна конструкції у контейнеровоз із обоп. пристроями для перевезення контейнерів типу 1А) д.н.з. НОМЕР_4 (а.с. 13, 14).

ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою підприємцем та 08.07.2024 на автомобілі DAF FT CF 85», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом РАСТІОN д.н.з. НОМЕР_4 здійснював господарську діяльність з перевезення пшениці, насипом (копії на а.с. 23-26), ТТН від 08.07.2024 (копія на а.с. 30).

Оцінюючи доводи позивача стосовно протиправності оскаржуваної постанови, суд приймає до уваги наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «б» пункту 22.5 ПДР України передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема фактичної маси трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричіпом на дорогах державного значення 40 тонн, місцевого значення 24 тонн. Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Частиною 2 статті 132-1 КУпАП визначено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, зокрема накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі встановлений у Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженому постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174 (надалі Порядок № 1174).

Автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення (п. 11 Порядку № 1174).

Автоматичний пункт фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі - автоматичний пункт) - комплекс технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером. Система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи. (п. 2 Порядку № 1174).

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог (п. 7 Порядку № 1174).

Основними функціями системи є: створення метаданих, інформаційних файлів та їх передача телекомунікаційними мережами до інформаційно-телекомунікаційної системи для подальшого оброблення і зберігання; перевірка цілісності та достовірності, а також надійне зберігання інформаційних файлів та метаданих, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів; захист інформації від несанкціонованих дій, які можуть призвести до їх випадкової або умисної модифікації чи знищення; взаємодія з єдиною інформаційною системою МВС та іншими інформаційними та інформаційно-телекомунікаційними системами Держприкордонслужби, відповідних державних органів, національного оператора поштового зв`язку, а також з телекомунікаційними мережами операторів, провайдерів телекомунікацій; автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі - правопорушення), зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства; забезпечення послідовності дій уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки щодо розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі; забезпечення друку постанов про накладення адміністративного стягнення та обміну інформацією відповідно до Порядку взаємного обміну інформацією про вручення/невручення або відмову від отримання рекомендованих листів з постановами про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженого Мінінфраструктури, під час передачі їх національному оператору поштового зв`язку для доставляння адресату рекомендованим листом із повідомленням про вручення; наповнення офіційного веб-сайту Укртрансбезпеки інформацією з фотознімками або відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, зафіксованого автоматичними пунктами, для ознайомлення з нею особи, яка притягається до відповідальності за таке правопорушення; інформування відповідальної особи про правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, учинене на належному цій особі транспортному засобі, шляхом взаємодії з телекомунікаційними мережами операторів, провайдерів телекомунікацій; відстеження стану проходження (вручення/невручення або відмова від отримання) рекомендованих листів з повідомленням про вручення з постановами про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, шляхом отримання інформації в електронній формі від національного оператора поштового зв`язку та інші. (п. 4 Порядку № 1174).

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи (п. 12 Порядку № 1174).

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність (п. 14 Порядку № 1174).

Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

Рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання. У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги (п. п. 16, 17 Порядку № 1174).

Відповідачем надано суду копії сертифікатів відповідності на прилад Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM №35-3-F-52-269-23, сертифікат перевірки типу (копія на а.с. 78-89).

Суд враховує доводи відповідача 2 про те, що формулою ((48000-40000-10%*48000)/40000*100=8% підтверджено правильність проведеного розрахунку параметрів транспортного засобу позивача, з урахуванням похибки у 10%.

Натомість позивачем у позовній заяві наведено розрахунок із похибкою 16%, що не може бути застосована у даному випадку, оскільки для параметру загальної маси ТЗ використовується похибка у 10% від фактичної маси, а похибка у 16% застосовується для параметрів навантаження на осі ТЗ, проте порушення останніх параметрів позивачеві не ставиться у провину.

Посилання позивача на те, що перевезення позивачем товару відповідно до товарно-транспортної накладної, з урахуванням нормативної ваги автомобіля та напівпричепу, виключає перевантаження транспортних засобів, є необґрунтованими.

Так, відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 (надалі Правил), товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Така позиція наведена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 802/518/17-а.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що на належний йому двовісний автомобіль з трьохвісним напівпричіпом поширюється норма у 42 т. Так, у пп. «б» п. 22.5 ПДР таке навантаження дозволено на дорогах державного значення для комбінованих транспортних засобів, зокрема, двохвісного автомобіля (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 м. Позивачем не доведено перевезення 08.07.2024 перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів.

У Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, визначено, що н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів. У свою чергу, вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Відповідно до п.17.1 - 17.5 Правил, універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян. Забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб. м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб. м).

Крім цього, відповідно до вимог п. 17.15 Правил, після завантаження вантажу вантажовідправник повинен зачинити контейнер, закріпити ручку замка контейнера дротом діаметром не менше 2 мм, опломбувати контейнер у порядку, передбаченому розділом 9 цих Правил навісити бірку довжиною 120-150 мм і шириною 80-100 мм, на якій зазначаються пункти відправлення та призначення вантажу і найменування вантажоодержувача.

Перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів забороняється.

З наданих позивачем ТТН встановлено, що перевозилася пшениця насипом, що заборонено пп.17.2 - 17.5 Правил.

Підпунктом «б» пункту 22.5 ПДР України, на який у позовній заяві посилається позивач, дійсно зазначає, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема фактичної маси для двохвісного автомобіля (тягач) з трьохвісним напівпричепом (конейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною масою максимальною довжиною 13,716 м , на дорогах державного значення 42 тонни. Проте, позивачем не надано суду доказів як перевезення контейнерів чи змінних кузовів, так і дотримання вимог щодо маркування, опломбування контейнеру, вимог щодо перевезення вантажу в контейнері тощо.

Зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу позивача «спеціалізований напівпричіп-контейнеровоз», за відсутності дотримання вищевказаних норм та доказів здійснення перевезення контейнерів чи змінних кузовів, не надає права застосовувати значення у 42 т.

Як встановлено судом під час розгляду справи, позивачем здійснювалось перевезення контейнеровозом, однак не у контейнері або змінному кузові, як визначено в п. 22.5 ПДР, а у переобладнаному напівпричепі (контейнеровоз), а тому таке перевезення не можна кваліфікувати як контейнерне перевезення, що у свою чергу виключає можливість перевезення вантажу вагою понад 40 т.

Зазначені висновки узгоджуються з висновками викладеними у постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду у справах № 137/1436/23, № 137/1392/24 від 05.03.2024.

Абз. 1 п. 5 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2001 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки судом встановлено, що позивачем перевозився подільний вантаж, що прямо заборонено абз. 3 п. 22.5 ПДР України.

Також безпідставними є твердження позивача проте, що оскаржувана постанова містить відомості лише про тягач, без урахування напівпричепа. Так, у постанові зазначено кількість вісей 5, визначено відстань між ними, навантаження на кожну вісь і загальну масу, що становила 48000 кг. Зазначене відповідає зафіксованим параметрам, узгоджується з даними фотофіксації на яких видно, що експлуатувався тягач з напівпричепом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Судом встановлено, що постанова серії АА №00020885 від 25.07.2024 відповідає вимогам, що до неї ставляться, прийнята в порядку та у спосіб визначений законом, містить необхідні дані про фіксацію порушення, належне обгрунтування, правильно здійснено розрахунок, а також визначено норму, що передбачає відповідальність за це порушення, розмір стягнення та інші дані. Постанова відповідач 2 є законною, обґрунтованою, а доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому позов не підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 9, 126, 183, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до старшого державного інспектора відділу впровадження системи автоматичної фіксації порушень ОСОБА_2 (відповідач 1), Державна служба України з безпеки на транспорті (відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА №00020885 від 25.07.2024 - відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду апеляційним судом апеляційної скарги.

Повний текст рішення суду складено 24.10.2024.

Учасники:

позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає по АДРЕСА_1 ;

відповідач 1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ;

відповідач 2: Державна служба України з безпеки на транспорті, , вул. Фізкультури, 9 м. Київ.

Суддя: Ігор ОЛІЙНИК