Справа № 160/23324/24
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
27.08.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 324709 від 04.07.2024, щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до страхового стажу періодів роботи: з 29.10.1984 по 30.05.1985, 01.08.1985 по 22.07.1987, з 06.10.1987 по 02.10.1988, 02.11.1988 по 16.02.1989, з 13.04.1989 по 08.09.1989, з 11.10.1989 по 31.12.1992
та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
з 16 березня 2024 року зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до її страхового стажу періоди роботи з 29.10.1984 по 30.05.1985, 01.08.1985 по 22.07.1987, з 06.10.1987 по 02.10.1988, 02.11.1988 по 16.02.1989, з 13.04.1989 по 08.09.1989, з 11.10.1989 по 31.12.1992
з 16 березня 2024 року перерахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком із зарахуванням до її страхового стажу періодів роботи з 29.10.1984 по 30.05.1985, 01.08.1985 по 22.07.1987, з 06.10.1987 по 02.10.1988, 02.11.1988 по 16.02.1989, з 13.04.1989 по 08.09.1989, з 11.10.1989 по 31.12.1992 та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 02.09.2024 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- пенсійної справи позивача;
- заяви позивача про перерахунок пенсії, враховуючи спірний період її роботи;
- відомостей/підстави щодо незарахування спірного періоду роботи позивача;
- листи/відмови (рішення)Пенсійного органу на звернення позивача щодо здійснення такої виплати.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинтва є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 29.10.2024 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що протиправні дії Пенсійного органу порушують право позивача на достатній рівень пенсійного забезпечення.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито провадження в цій адміністративній справі, та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, відповідно до ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідачем отримано вказану вище ухвалу суду, що також підтверджується матеріалами справи.
Згідно із ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач є належно повідомленим про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
19 березня 2024 року позивач, ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком №2121, що підтверджується заявою про призначення пенсії разом з розпискою-повідомленням.
У додаток до заяви про призначення пенсії позивачем були додані такі документи: паспорт, РНОКПП, диплом В НОМЕР_2 , свідоцтво про народження НОМЕР_3 , свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 , свідоцтво про народження НОМЕР_5 , свідоцтво про народження НОМЕР_6 . Скан-копія трудової книжки надана в ПФУ 05.12.2022.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) №35 від 26.03.2024 ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 16.03.2024 року.

26.04.2024 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів.

У додаток до заяви надано: архівна довідка від 10.04.2024 №14-717-В/25-02, видана архівним відділом Криворізької міської ради, довідка №22 від 29.03.2024, видана АТ ДТЕК «Дніпровські Електромережі», довідка про заробітну плату №302 від 11.04.2024 АТ ДТЕК «Дніпровські Електромережі», довідка №2401 від 20.03.2024, видана КП «ДБКЛПД» ДОР.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №35 від 02 травня 2024 року було повідомлено:

«...Виходячи з вищевикладеного гр. ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії щодо допризначення стажу, набутого до 01.01.2004 р. та прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в частині обчислення пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату №302 від 11.04.2024.

Після надходження акту перевірки зазначеної довідки перерахунок пенсії буде проведено на підставі поданої заяви зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону...».

24.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів. У додаток до заяви надано документи з ГК ЛМСМ Узбекістану, а саме: наказ №4 від 04.08.1982 року про прийняття на роботу, наказ №35 від 09.09.1984 про звільнення з роботи, архівна довідка №36-111 від 30.04.2024 року.

31.05.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів. У додаток до заяви надано документи свідоцтво про шлюб НОМЕР_7 , витяг з державного реєстру актів цивільного стану №7, свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_8 .

Однак, пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 невраховані періоди її роботи, а саме: з 29.10.1984 по 30.05.1985, з 01.08.1985 по 22.07.1987, з 06.10.1987 по 02.10.1988, з 02.11.1988 по 16.02.1989, з 13.04.1989 по 08.09.1989, з 11.10.1989 по 31.12.1992 р.р.

Не погоджуючись з розрахунком страхового стажу ОСОБА_1 звернулась 05.06.2024 року до відповідача, з питанням роз`яснення причин не врахування записів трудової книжки НОМЕР_9 .

Листом від 04.07.2024 року за №324709 Пенсійний орган повідомив позивача про те, що при заповненні трудової книжки позивача серії НОМЕР_9 допущено помилку, запис першого (титульного) аркушу зроблено з порушенням, а саме: наявне виправлення у році дати народження позивача та у році заповнення документу (01.12.1982). При цьому запис про перше місце праці датується 04.08.1982 року, тобто значно різниться у часі з датою заповнення титульної сторінки трудової книжки.

Таким чином, при розрахунку, до страхового стажу незараховано періоди роботи згідно наданої трудової книжки НОМЕР_9 , окрім періодів, які підтверджено довідками про роботу, а саме: архівною випискою від 30.04.2024 року №4, архівною довідкою від 10.04.2024 року №Ж-717-В/25-02, від 29.03.2024 №22, свідоцтвами про народження дітей № НОМЕР_6 та № НОМЕР_10 , дипломом НОМЕР_11 та даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач вважаючи протиправним дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, оформлені листом № 324709 від 04.07.2024, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 29.10.1984 по 30.05.1985, з 01.08.1985 по 22.07.1987, з 06.10.1987 по 02.10.1988, з 02.11.1988 по 16.02.1989, з 13.04.1989 по 08.09.1989, з 11.10.1989 по 31.12.1992 р.р. звернувся до суду із цією позовною заявою, за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладених в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Як встановлено ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. В довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Так, згідно записів трудової книжки позивача серія НОМЕР_9 підтверджується, що ОСОБА_1 :

з 01.09.1979 по 15.07.1982 р.р. навчалася в СМПТУ -21 м.Новокузнецьк (додатково підтверджується дипломом НОМЕР_11 );

з 04.08.1982 по 10.09.1984 р.р. працювала другим статистом міського комсомолу Новоійського міського Комсомолу Узбекистану (додатково підтверджується архівними виписками №36-Ш від 30.04.2024: наказ про прийняття, наказ про звільнення, виписка по зарплаті);

з 29.10.1984 по 30.05.1985 працювала нормувальником роти військової частин НОМЕР_12 (архіви в російській федерації);

з 01.08.1985 по 22.07.1987 р.р. працювала касиром, продавцем, квіткаркою на Криворізькому комбінаті комунальних підприємств (в архівах відсутня інформація - довідка від 10.04.2024 №Ж-717-В/25-02); . - з 06.10.1987 по 02.10.1988 (0 років 11 місяців 26 днів) працювала оператором 4,3 розряду по наливу св.н/продуктів на Криворізькому підприємстві по забезпеченню нафтопродуктами (в архівах відсутня інформація - довідка від 10.04.2024 №Ж-717-В/25-02);

з 02.11.1988 по 16.02.1989 р.р. працювала штукатуром-маляром 2 розряду в Будівельно-монтажному потязі 151 тресту «Средазтрансстрой»;

з 13.04.1989 по 08.09.1989 р.р. працювала у відділі позавідомчої військової охорони при Жовтневому РВВС м.Кривого Рогу;

з 11.10.1989 по 31.12.1992 р.р. працювала оператором 3 розряду по наливу св.н/продуктів на Криворізькому підприємстві по забезпеченню нафтопродуктами (в архівах відсутня інформація - довідка від 10.04.2024 №Ж-717-В/25-02);

з 12.04.1993 по 12.01.1995 р.р. працювала палатною санітаркою в психіатричному відділенні №6 у Психоневрологічному диспансері (додатково підтверджується довідкою №2401 від 20.03.2024р.);

з 17.01.1995 по 31.03.2024 працювала електромонтером з експлуатації розподільчих мереж Криворізького регіону електричних мереж центру з ремонту та експлуатації розподільних мереж ВЕО «Дніпроенерго реорганізовано в Державне підприємство «Дніпрообленерго», перейменовано на Державну акціонерну енергопостачальну компанію «Дніпрообленерго» далі на Відкрите акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», далі Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго», далі Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Дніпрообленерго», далі Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі» (додатково підтверджується довідкою №22 від 29.03.2024р. ).

Згідно матеріалів справи, Пенсійним органом незараховано періоди роботи згідно наданої трудової книжки НОМЕР_9 , окрім періодів, які підтверджено довідками про роботу, а саме: архівною випискою від 30.04.2024 року №4, архівною довідкою від 10.04.2024 року №Ж-717-В/25-02, від 29.03.2024 №22, свідоцтвами про народження дітей № НОМЕР_6 та № НОМЕР_10 , дипломом НОМЕР_11 та даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, через наявність виправлення, у тому числі у році дати народження ОСОБА_1 .

Слід вказати про те, що на час первісного заповнення трудової книжки діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 вказано постанови відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про період роботи позивача, не зарахований відповідачем, порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі -Інструкція №58).

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників видно, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Слід вказати про те, що судом також досліджено зміст трудової книжки позивача, з якої видно, що титульна сторінка трудової книжки НОМЕР_9 містить дані позивача: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, освіту, професію, дату заповнення, підпис власника книжки, підпис посадової особи, що заповнювала трудову книжку та печаткою. Також міститься запис підстав зміни прізвища.

Посилання Відповідача, що наявне виправлення у році дати народження ОСОБА_1 є передчасним, оскільки трудова книжка заповнена чорнилом синього кольору, а цифра «6» лише більш наведена, відносно інших записів.

Дата народження ОСОБА_1 , зазначена у її трудовій книжці, відповідає вказаній у її паспорті громадянина України 15 березня 1964 року.

Щодо дати заповнення трудової книжки, дійсно вона має виділення в році заповнення документа (01.12.1982р.).

Трудова книжка заповнювалась за першим місцем роботи ОСОБА_1 російською мовою «Навоийский горком Комсомола Узбекистана», печатка на титульній сторінці, відповідає печатці проставленій після запису №4 від 10.09.1984 про звільнення за ст.38 КЗоТУзбРСР.

На підтвердження періоду роботи позивачем відповідачу було надано (документи російською мовою) видані архівом «Новоийской областной Администрации Президента Республики Узбекистан: приказ №4 по Новоийскому горкому Комсомола Узбекистана от 4 августа 1982 года, тов. ОСОБА_3 - принята на должность второго статиста горкомакомсомола с 4 августа 1982 года и приказ №35 по Новоийскомугоркому Комсомола Узбекистана от 9 сентября 1984 года, тов. ОСОБА_4 уволена по собственному желанию от 09.09.1984 год.

Зазначене підтверджує, що трудова книжка НОМЕР_9 заповнювалась за першим місцем роботи ОСОБА_1 в період з 04.08.1982 по 10.09.1984.

Всі записи у трудовій книжці виконані без перекреслень, містять інформацію про періоди та місце роботи, посаду яку займала позивач, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, та печатки підприємств, записи не містять виправлень, є послідовними.

Окрім того, слід вказати, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та цей запис є належним та допустимим доказамом підтвердження його трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

З аналізу наведених норм судом встановлено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відбиток печатки або його відсутність/нечіткість на трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

Суд зазначає, що незарахування спірного періоду навчання до страхового стажу суперечитиме принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

У цьому випадку суд звертає увагу, що записи про трудову діяльність в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим не зазначення відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: зайнятість повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, Найменування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються ці періоди роботи, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періоду навчання позивача відповідачем суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви та визнання протиправної відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену листом № 324709 від 04.07.2024 щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 29.10.1984 року по 30.05.1985 року, з 01.08.1985 року по 22.07.1987 року, з 06.10.1987 року по 02.10.1988 року, з 02.11.1988 року по 16.02.1989 року, з 13.04.1989 року по 08.09.1989 року, з 11.10.1989 року по 31.12.1992 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи, періоди роботи ОСОБА_1 , зокрема з 29.10.1984 року по 30.05.1985 року, з 01.08.1985 року по 22.07.1987 року, з 06.10.1987 року по 02.10.1988 року, з 02.11.1988 року по 16.02.1989 року, з 13.04.1989 року по 08.09.1989 року, з 11.10.1989 року по 31.12.1992 року, та провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 16.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ухвалюючи це судове рішення, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, яка проявляється в рівності всіх перед законом, цілях і засобах, що обираються для їх досягнення.

Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід та неупередженість.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовані та доведені позовні вимоги у вказаній вище частині.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлену листом № 324709 від 04.07.2024 щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 29.10.1984 року по 30.05.1985 року, з 01.08.1985 року по 22.07.1987 року, з 06.10.1987 року по 02.10.1988 року, з 02.11.1988 року по 16.02.1989 року, з 13.04.1989 року по 08.09.1989 року, з 11.10.1989 року по 31.12.1992 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу роботи, періоди роботи ОСОБА_1 , зокрема з 29.10.1984 року по 30.05.1985 року, з 01.08.1985 року по 22.07.1987 року, з 06.10.1987 року по 02.10.1988 року, з 02.11.1988 року по 16.02.1989 року, з 13.04.1989 року по 08.09.1989 року, з 11.10.1989 року по 31.12.1992 року, та провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 16.03.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 1211,20 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Відповідач : Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 29.10.2024 року.

Суддя В.В. Ільков