Справа № 276/2116/24
Суддя: ЗБАРАЖСЬКИЙ А. М.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/2116/24
Провадження по справі №2-а/276/26/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Збаражського А.М.,

за участю секретаря судового засідання: Ігнатенко О.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: визнати незаконними дії поліцейської Відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержанта поліції Бондарчук Л.С. по винесенню постанови про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 510 гривень; скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2993702 від 06.09.2024 року, винесену поліцейською Відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції ОСОБА_2 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У позовній заяві позивач зазначає, що 06.09.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

З даним правопорушенням позивач не згоден, вважає що дії поліцейського щодо винесення відносно нього постанови про адміністративне правопорушення незаконними, оскільки така постанова винесена безпідставно. Зазначає, що правильно керував автомобілем, після повороту з вул. Житомирської на вул. Замкову в селищі Хорошів був зупинений працівниками поліції через непрацюючий лівий показчик повороту. Пояснив працівникам поліції, що при виїзді на дорогу всі світлові покажчики працювали та були в справному стані та що йому необхідно доїхати до найближчої станції техобслуговування для ремонту, однак незважаючи на це відносно нього була винесена постанова за ч.2 ст.122 КУпАП.

Ухвалою судді від 23.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням (викликом) сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими та просить суд в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та розподілі судових витрат відмовити в повному обсязі.

На обґрунтування заперечень зазначено, що 06.09.2024 року о 15 год. 27 хв. по АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту, чим порушив п.п. 9.2 б Правил дорожнього руху України. Відповідно до підпункту 9.2 б Правил передбачено, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. У зв`язку з порушенням вищевказаних норм, поліцейським СРПП відділення поліції № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень. Зазначає, що доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео-докази, що додаються до відзиву. Зазначає, що твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, а оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена правомірно.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити та пояснив, що 06.09.2024 року він керував автомобілем з причепом по вулиці Житомирській в селищі Хорошів. На перехресті з вулицею Замковою він увімкнув лівий покажчик повороту та повернув ліворуч на вулицю Замкову, продовживши рух. Після цього був зупинений працівниками поліції з тієї підстави, що він здійснив поворот без працюючого лівого покажчика повороту, чим порушив правила дорожнього руху, не увімкнувши лівий покажчик повороту. В судовому засіданні позивач стверджував, що повідомив працівника поліції, що не погоджується з тим, що вчинив правопорушення, пояснив їм, що перед початком ним руху всі покажчики поворотів були у справному стані, та при повороті ліворуч він вмикав лівий покажчик повороту, однак, чому покажчик не спрацював йому невідомо. Після чого, в розмові з поліцейським попросив через технічну несправність покажчика повороту доїхати до найближчої станції техобслуговування для усунення такої несправності, однак працівник поліції йому в цьому відмовив та виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП. Також позивач зазначив, що відео є неповним, а тому зазначені ним обставини на ньому відсутні.

Свідок ОСОБА_3 , який є сином позивача, в судовому засіданні повідомив, що 06.09.2024 року він та його батько вивозили автомобілем з причепом сміття на міське сміттєзвалище. Автомобілем керував батько. Рухаючись по вулиці Житомирській, на перехресті з вулицею Замковою, батько увімкнув лівий покажчик повороту та повернув ліворуч на вулицю Замкову, продовживши рух, після чого був зупинений працівниками поліції за непрацюючий покажчик лівого повороту. Подальшого спілкування батька з працівниками поліції він не чув, оскільки батько вийшов з автомобіля, а він продовжив знаходитися в автомобілі. Після того, як батько повернувся в автомобіль, то повідомив що на нього було накладено штраф за не увімкнений покажчик повороту. Надалі, вони поїхали вивезти сміття на сміттєзвалище та, після розвантаження, повернулися додому. На станцію техобслуговування не заїжджали.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином та в установлений строк був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у суді. Позиція відповідача щодо даного позову викладена в поданому до суду відзиві.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Стаття 7 КУпАП визначає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2993702 від 06.09.2024 року, винесеної поліцейським Відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Бондарчук Людмилою Сергіївною, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Як слідує із зазначеної постанови, 06.09.2024 року о 15 год. 27 хв. по АДРЕСА_1 , водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_1 , не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку руху при зміні напрямку руху, чим порушив п.п. 9.2 б Правил дорожнього руху України порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначено Правилами дорожнього руху (ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із п.п. 9.2 б ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п. 9.4 ПДР України подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.

Частина 2 статті 122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність водія, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП визначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, які доводяться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З відеозапису з реєстратора автомобіля працівників поліції та нагрудного відеореєстратора поліцейського встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не подав завчасно в передбаченому п.9.4. ПДР порядку, не менш як за 50 метрів, сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку в порушення вимог п.9.2 б ПДР України. Крім того, як встановлено з відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував щодо вчиненого ним правопорушення та просив поліцейського застосувати до нього адміністративне стягнення у виді попередження, на що поліцейським йому було роз`яснено, що в даному випадку такий вид стягнення застосувати неможливо. Також, як слідує з відеозапису, ОСОБА_1 не потребував та не наполягав на юридичній допомозі, не скористався передбаченими ст.268 КУпАП правами, які йому були роз`яснені працівником поліції.

Доводи позивача про те, що він наполягав перед поліцейським на необхідності доїхати до найближчої станції техобслуговування для ремонту суд вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не знайшли свого підтвердження на відеозаписі. На дослідженому відеозаписі не зафіксовано обставин того, що позивач заперечує вчинення ним правопорушення, а відображені на ньому події, зокрема прохання застосувати до нього адміністративне стягнення у виді попередження, свідчать про визнання вини ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні. Також, на відеозаписі на місці зупинки зафіксовано роботу лівого світлового покажчика повороту автомобіля ОСОБА_1 в режимі аварійної сигналізації. Окрім того, як у позовній заяві так і в судовому засіданні позивач зазначив, що при початку руху на автомобілі на дорогу всі світлові показники працювали та були в справному стані, а з пояснень свідка ОСОБА_3 слідує, що на станцію техобслуговування для усунення будь-яких несправностей, в тому числі несправності покажчиків поворотів, ОСОБА_1 після винесення відносно нього оскаржуваної постанови не заїжджав. Окрім того, свідок ОСОБА_3 не підтвердив факт заперечення ОСОБА_1 на місці зупинки вчинення ним правопорушення та наміру ОСОБА_1 доїхати до найближчої станції техобслуговування для усунення технічної несправності покажчика повороту, що викликає у суду обґрунтовані сумніви у дійсності обставин, на які позивач посилається в якості обґрунтування своїх позовних вимог.

Водночас, суд критично оцінює пояснення свідка ОСОБА_3 щодо того, що ОСОБА_1 вмикав лівий світловий покажчик повороту, оскільки свідок є близьким родичем позивача - сином, який може мати зацікавленість в ухиленні свого батька ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд визнає доведеним «поза розумним сумнівом» належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність вини у діях ОСОБА_1 , оскільки наведені ним обставини не знайшли свого підтвердження та спростовані наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин суд вважає, що матеріалами справи підтверджується вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема, порушення правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху.

Окрім того, досліджуючи законність винесеної постанови серії ЕНА № 2993702 від 06.09.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а також дотримання процедури її винесення, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 були роз`яснені його процесуальні права, а поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Щодо доводів позивача з приводу того, що відеозапис є неповним, суд зазначає наступне. На відеозаписі зафіксовано рух транспортного засобу ВАЗ 21150, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який перед поворотом ліворуч не подав завчасно в передбаченому п.9.4. ПДР порядку сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку в порушення вимог п.9.2 б ПДР України. Крім того, як встановлено з відеозапису, ОСОБА_1 не заперечує факту керування та вчинення ним правопорушення та просить поліцейського застосувати до нього адміністративне стягнення у виді попередження. Та обставина, що відеозапис не є безперервний не є істотними порушеннями вимог КУпАП, а також в своїй сукупності не спростовує встановлених судом обставин.

Дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що вони не спростовують правомірність оскаржуваної постанови та не є безумовними підставами для її скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до висновку, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням вимог чинного законодавства щодо порядку розгляду справи, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення доведений відповідачем та підтверджується матеріалами справи, доказів, які б спростовували факт адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено, а тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються, у відповідності до приписів ст. 134, 139 КАС України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 22,23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. 90, 241-246, 250-251, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Житомирській області, місце знаходження: м. Житомир вул. Старий Бульвар 5/37, .

Суддя А.М.Збаражський