Справа № 620/4754/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4754/24 Суддя (судді) першої інстанції: Наталія БАРГАМІНА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Штульман І.В.

суддів: Маринчак Н.Є.

Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Кушнаренко Євген Юрійович звернувся в Чернігівський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі - відповідач-2) про:

- визнання протиправними дій Головного Управління Пенсійного фонду України в Рівненській області через відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який відпрацював на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Чернігівській області зарахувати період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року до загального страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії №76 від 26 лютого 2024 року в частині не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року. В решті позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1403,73 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 дійсно навчався на денній формі навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року в ПТУ-5 ім. Ф.Е. Дзержинського м. Чернігова (довідка Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту від 29 березня 2024 року №75), а отже період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року, який не був зарахований відповідачем-2 до стажу ОСОБА_1 , підтверджуються документами та має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем та наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено наявність від 10 до 14 календарних днів відпрацьованих у зоні відчуження в 1987 році чи 30 календарних днів у 1988 році, тобто строку, визначеного статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що давав би право на зменшення пенсійного віку.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі - апелянт) звернулося до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовної заяви. Апелянт вважає, що відсутні підстави для призначення пенсії позивачу із зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС третьої категорії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28 лютого 1991 року, оскільки документами не підтверджена участь позивача на ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідач-2 зазначає, що підстав для зарахування позивачу періоду навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року немає, оскільки диплом про навчання виданий з порушенням постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок №637).

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу до суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Разом з тим, протягом визначеного частиною першою статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України шістдесятиденного строку суд не має можливості розглянути наявний спір з огляду на необхідність з`ясування додаткових обставин та дослідження матеріалів справи.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк - до 23 жовтня 2024 року.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача-2 задоволенню не підлягає, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987,88 роках категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 04 грудня 1992 (а.с. 12).

19 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою та відповідними документами про призначення йому пенсії за віком, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області та 26 лютого 2024 року прийнято рішення №76 про відмову в призначенні пенсії.

У рішенні про відмову в призначенні пенсії №76 від 26 лютого 2024 року Головне управлінням Пенсійного фонду України у Рівненській області зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 36 років 2 місяці 20 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року згідно диплому НОМЕР_2 від 16 липня 1987 року, оскільки відсутній підпис директора училища, в якому навчався позивач. Не зараховано період участі в ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС згідно довідки №19 від 01 лютого 2024 року, оскільки в довідці не зазначено населений пункт чи об`єкт, де позивачем виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Первинні документи (табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні відчуження, посвідчення про відрядження, наряд-завдання, та ін.), підтверджуючі факт перебування в зоні відчуження, не надано.

Не погоджуючись з рішенням відповідача-2 щодо не призначення пенсії за віком, відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", представник позивача звернулася до суду з даним позовом в інтересах ОСОБА_1 .

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюється Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII).

Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Згідно частин третьої та четвертої статті 65 Закону №796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 25 серпня 1992 року №501 (далі - Порядок №501, в редакції, чинній на момент видачі позивачу посвідчення), визначено, зокрема, правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, коло осіб, яким вони видаються.

Відповідно до пункту 5 Порядку №501 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення зеленого кольору, серія А.

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів пенсійний вік зменшується на 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 8 років, які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, пенсійний вік зменшується на 5 років.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, необхідні документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому Законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.

Водночас, законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, якими є і довідка форми №122, і будь-які інші первинні документи.

В пункті 10 Порядку №501 уточнюється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту); г) рішення суду про встановлення факту перебування в зоні відчуження.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС мають особи, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження. При цьому, визначальною умовою для отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є сам факт участі особи, зокрема, у 1986-1987 роках у таких роботах у зоні відчуження не менше 1 (одного) календарного дня, а у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Судом першої інстанції встановлено, і це є правильним, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1988 роках категорії 3 серії НОМЕР_1 , видане 04 грудня 1992 року.

Однак, наявність статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не є безумовною підставою для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

З довідки АТ "Укразлізниця" від 01 лютого 2024 року вбачається, що позивач був безпосередньо зайнятий на роботах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 року №1497-378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року №665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі Списком №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 22 серпня 1956 року №1173: з 11 серпня 1987 року по 11 серпня 1987 року, лютий 1988 року -1,2 год, березень 1988 року - 16,5 год, квітень 1988 року - 5,4 год, травень 1988 року - 3,5 год, серпень 1988 року - 4,6 год, вересень 1988 року - 9,4 год, жовтень 1988 року - 8,0 год. (а.с. 13-15).

Згідно довідки від 28 жовтня 1992 року №228, позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1987 році: серпень - 1 день, в 1988 році - 21 день (а.с. 17).

Зі змісту вищезазначеної довідки, безпосередньо у зоні відчуження позивач відпрацював лише 22 днів, а саме в 1987 році 1 день, в 1988 році - 21 день.

Проте, обов`язковою умовою для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років на підставі статті 55 Закону №796-XII є наявність від 10 до 14 календарних днів, відпрацьованих у зоні відчуження в 1987 році чи 30 календарних днів у 1988 році.

Вказана обставина позбавляє позивача ОСОБА_1 права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі вказаних абзаців пункту 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданими позивачем та наявними в матеріалах справи доказами, не підтверджено наявність від 10 до 14 календарних днів, відпрацьованих у зоні відчуження в 1987 році чи 30 календарних днів у 1988 році, тобто строку, визначеного статтею 55 Закону №796-XII, що давав би право на зменшення пенсійного віку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що твердження апелянта в частині неналежної оцінки доказів щодо призначення пенсії на підставі статті 55 Закону №796-XII є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання позивача ОСОБА_1 , з даного приводу колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає слідуюче.

В силу пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Позивачем для зарахування період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року до страхового стажу було надано органу Пенсійного фонду диплом НОМЕР_2 від 16 липня 1987 року, згідно якого позивач ОСОБА_1 у вказаний період часу навчався в середньому ПТУ-5 ім. Ф.Е. Дзержинського міста Чернігова, після закінчення якого йому присвоєно кваліфікацію помічник машиніста тепловоза, слюсар по ремонту тепловоза третього розряду (а.с. 18).

Відповідачем-2 у рішенні про відмову в призначенні пенсії №76 від 26 лютого 2024 року зазначено, що період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року не підлягає зарахуванню, окільки відсутній підпис директора училища.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Згідно пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (пункт 4.7 Порядку №22-1).

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що перевірка достовірності виданих документів покладається на Пенсійний орган.

Разом з тим, в даному випадку органом Пенсійного фонду не було здійснено перевірки поданих позивачем документів.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем-2 до суду не надано доказів, що позивач повідомлявся про необхідність уточнення інформації про факт навчання.

Згідно довідки Чернігівського професійного ліцею залізничного транспорту від 29 березня 2024 року №75 позивач дійсно з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року навчався на денній формі у вказаному навчальному закладі (а.с.19).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року, який не був зарахований до стажу ОСОБА_1 , підтверджуються вищевказаними документами та має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Для належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції правомірно задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_1 , шляхом визнання протиправним та скасування рішення №76 Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про відмову в призначенні позивачу пенсії від 26 лютого 2024 року в частині не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року та правильно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01 вересня 1984 року по 16 липня 1987 року.

Щодо посилання відповідача-2 на те, що не підлягають стягненню судові витрати, оскільки Пенсійному фонду виділяються кошти виключно на оплату пенсії, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду враховує, що Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI відповідачів не віднесено до категорії осіб (суб`єктів владних повноважень), які звільнені від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 прийнято у відповідності до вимог законодавства, а доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.Є. Маринчак

Ю.К. Черпак