Справа № 554/2014/24
Суддя: Материнко М. О.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 24.10.2024Справа № 554/2014/24
Провадження № 2-а/554/51/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.

за участю секретаря судового засідання -Литвин А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача Костенка В.О.,

представника відповідача - Срібної Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа: Державна міграційна служба України про визнання рішення суб`єкта владних повноважень незаконним та забов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду міста Полтави надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа: Державна міграційна служба України про визнання рішення суб`єкта владних повноважень незаконним та забов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що у 2012 році позивач прибув на територію України у місто Луганськ.

Задля перебування на території України на законній підставі було видано документ посвідку на постійне місце проживання в Україні , видана ВПРФО ГУМВС України в Луганській області.

З моменту початку проживання в Україні позивач завжди підтримував і підтримує активну громадську позицію, підтвердженням такого є характеристика з перебування у громадській організації «Полтавське територіальне грузинське братство «ГЕОРГІЯ»», де зазначено: «За період членства в організації ОСОБА_2 проявив себе як активна особа, небайдужа до суспільних питань держави, в тому числі щодо діяльності діаспори в Полтавській області та в Україні в цілому. Давіт Непарілзе має активну громадську позицію, спілкується з представниками різних верств населення, сприяє ефективній роботі громадської організації, активно допомагає і захищає інтереси українського народу, на волонтерських засадах здійснює підтримку Збройних Сила України, Слід відмітити важливий особистий вклад Давіта Непарідзе в розвиток грузинсько - українських відносин, приймає участь у нарадах, круглих столах, заходах; завдяки його підтримці було реалізовано багато успішних проектів, які сприяли розвитку дружби та поваги між двома братськими народами України та Грузії».

Враховуючи бойові дії на території Луганської області позивач переїхав до Полтавської громади, де відповідно до довідки від 12.02.2020 N? 1601- взятий на облік внутрішньо переміщеної особи.

У подальшому 12 липня 2022 року Зіньківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було укладено шлюб з ОСОБА_3 , з якою позивач проживає по сьогоднішній день.

В період проживання на території України, при оформленні перелічених вище документів, жодного разу не було претензій, зауважень, неможливості вчинення якихось юридичних дій відповідно до дозвільних документів, що дають право на перебування на території України.

Державна міграційна служба України в Полтавській області встановила: «04.01.2024 у м. Полтаві виявлено факт порушення громадянином Грузії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства. Перевіркою встановлено, що вищевказаний іноземний громадянин с Уродженцем Грузії, який прибув до України 11.10.2018 через КПП «Шегині» по паспортному документу громадянина Грузії НОМЕР_1 , виданому 13.02.2014, термін дії до 13.02.2024. 13.11.2023 громадянин Грузії ОСОБА_5 документований паспортом громадянина Грузії, терміном дії до 13.11.2023. Порушивши терміни перебування в Україні, передбачені пунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, громадянин Непарідзе не виїхав за межі України в установлений законодавством строк та перевищив визначені законодавством строки тимчасового перебування в України. Було складено протокол, винесено постанову,

Ураховуючи вищевикладене та з метою забезпечення виконання положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Грузія, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов?язати його покинути територію України термін до 10.03.2024». На дане рішення позивач категорично заперечував щодо законності його винесення

Позивач вважає, що дії УДМС України в Полтавській області від 14.02.2024 € незаконним та такими, що порушують конституційні права, оскільки позивач на законній підставі перебував та перебуває на території України на підставі законної посвідки та постійне проживання України (чинність продовжено постановою КМУ від 21.10.2022 N?1202 «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану») має право на проживання в Україні, а дії посадових осіб всупереч прав позивача були направленні на незаконне видворення позивача з України.

Отже рішення від 14.02.2024 заступника начальника Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області має бути скасовано як незаконне.

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа: Державна міграційна служба України про визнання рішення суб`єкта владних повноважень незаконним та забов`язання вчинити певні дії.

Віл представника відповідача до суду надійшов відзив. Представник відповідача посилається на те, що позивач порушив терміни перебування в Україні, передбачені ч.3 ст. З Закону та підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.012 N? 150, не виїхав за межі України у встановлений законодавством термін, перевищив термін тимчасового перебування в Україні, проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду.

Позивач до органів ДМС України із заявою про продовження строку перебування в Україні, визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, документального підтвердження підстав для подальшого перебування в Україні та документів на право проживання в Україні не надав.

Як повідомив сам позивач, обставини, які б заборонили примусово повернути його з України, визначені 4. Ив7. 26, 4. 1 ст. 31 Закону, відсутні.

Слід зазначити, що при прийнятті оскаржуваного рішення УДМС враховувалось Подання Управління міграційної поліції ГУНП в Полтавській області від 10.01.2024 N? 42/115/16/01-2024 про примусове повернення позивача до країни походження, де, зокрема, зазначено, що Непарідзе Давід вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 02.09.2019 засуджений за 4. 1 ст. 125 КК України та за ч. 1 ст. 187 ККУ країни до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; в 2022 роки притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України, схильний до вчинення правопорушень, негативно впливає на криміногенну ситуацію в регіоні та несе загрозу здоров?ю, правам і законним інтересам громадян.

ДМС проведено відповідну перевірку, зокрема, 05.01.2024 направлено вимогу УІАП ГУНІ в Полтавській області за N? 5301.6-135/53.3-24 та встановлено, що позивач дійсно неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Належними доказами підтверджується, що посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 20.06.2012 ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області громадянину Грузії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оформлювалась та не видавалась. Посвідка на постійне проживання зазначеної серії НОМЕР_3 , терміном дії «25.10.2007» була оформлена ВРІГФО ГУМВС України в Луганській області та видана іншій особі (лист УДМС у Луганській області від 26.07.2021 N?4401.5.2/20949-21).

Посилання позивача на закриття кримінального провадження відносно нього (справа N? 552/3606/23) також не спростовує його незаконність перебування, адже в ухвалі Київського районного суду у м. Полтаві від 23.08.2023 у зазначеній справі суд встановив, що досудовим розслідуванням встановлено використання ОСОБА_5 завідомо підробленої посвідки. УДМС 14.02.2024 відповідно до ст. 26 Закону прийнято рішення про примусове повернення громадянина Грузії Непарідзе Давіда/ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до країни походження та зобов?язано його покинути територію України у термін до 10.03.2024. Позивач із зазначеним рішенням ознайомився 14.02.2024, йому вручено один примірник оскаржуваного рішення, про що свідчить його особистий підпис на оскаржуваному рішенні. Твердження Позивача про те, що оскаржуване рішення прийняте без врахування пояснень Позивача та обставин, які свідчать про неможливість його примусового повернення до країни походження або третьої країни, не відповідає дійсності. У позивача відсутні законні підстави для перебування на території України, ба більше - його перебування в Україні загрожує здоров?ю, правам та законним інтересам громадян. Як встановлено УДМС обставини, які б заборонили примусово повернути його з України, визначені ч. 8 ст. 26, ч. 1 ст. 31 Закону, відсутні.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Також від представника третьої особи до суду надані пояснення щодо адміністративного позову. Зазначено що, позивачем порушено законодавство про правовий статус іноземців (проживання в Україні без документів на право проживання), рішення відповідача від 14.02.2024 про примусове повернення позивача до країни походження є правомірним, а обставини, передбачені частиною 1 ст. 31 Закону, за наявності яких іноземець або особа без громадянства не може бути примусово повернуті, відсутні. Представник третьої особи просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні представником позивача в усній формі було заявлено клопотання про залучення перекладача. Відповідно до статті 71 КАС України перекладач допускається ухвалою суду за клопотанням учасника справи або призначається з ініціативи суду. Судом досліджено характеристику Давіта Ніпарідзе з перебування у громадській організації «Полтавське територіальне грузинське братство «ГЕОРГІЯ»», де зазначено: «За період членства в організації Давіт Ніпарідзе проявив себе як активна особа, небайдужа до суспільних питань держави, в тому числі щодо діяльності діаспори в Полтавській області та в Україні в цілому. Давіт Непарідзе має активну громадську позицію, спілкується з представниками різних верств населення, сприяє ефективній роботі громадської організації, активно допомагає і захищає інтереси українського народу, на волонтерських засадах здійснює підтримку Збройних Сила України, Слід відмітити важливий особистий вклад Давіта Непарідзе в розвиток грузинсько - українських відносин, приймає участь у нарадах, круглих столах, заходах; завдяки його підтримці було реалізовано багато успішних проектів, які сприяли розвитку дружби та поваги між двома братськими народами України та Грузії»..Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 04.01.2024 року за кодом 5301, встановлено що Давіт Непарідзе відмовився від послуг перекладача.

Суд проаналізувавши матеріали справи прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання у зв`язку з необґрунтованістю, оскільки залучення перекладача в даному випадку лише затягує судовий процес. Обов`язковою є участь перекладача лише в справах де одним із учасників є особа з порушенням слуху.

Позивач та його представник просили суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи,всебічно оцінивши докази, приходить до наступного висновку

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в України а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною першою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджена Інструкцією № 353/271/150.

Відповідно до частини п`ятою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» наведений перелік документів за якими здійснюється в`їзд в Україну та виїзд з України іноземцями та особами без громадянства. Основними такими документами є паспортний документ за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України, відповідні посвідки на постійне або тимчасове проживання, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, проїзні документи для виїзду за кордон, тощо.

Згідно п. 5. розділу Інструкції № 353/271/150 підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є, зокрема дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

Відповідно до п. 6 розділу І Інструкції примусове повернення з підстав, передбачених пунктом 5 цього розділу, здійснюється за рішенням органів ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органу СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, оформленням відповідних документів, доведенням цього рішення до іноземця та взяттям з нього зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійсненням подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.

Суд враховує, що позивач порушив терміни перебування в Україні, передбачені ч.3 ст. З Закону та підпунктом 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.012 N? 150, не виїхав за межі України у встановлений законодавством термін, перевищив термін тимчасового перебування в Україні, проживає без документів на право проживання в Україні та ухиляється від виїзду.

Позивач до органів ДМС України із заявою про продовження строку перебування в Україні, визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, документального підтвердження підстав для подальшого перебування в Україні та документів на право проживання в Україні не надав.

При прийнятті оскаржуваного рішення УДМС враховувалось Подання Управління міграційної поліції ГУНП в Полтавській області від 10.01.2024 N? 42/115/16/01-2024 про примусове повернення позивача до країни походження, де, зокрема, зазначено, що Непарідзе Давіт вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 02.09.2019 засуджений за 4. 1 ст. 125 КК України та за ч. 1 ст. 187 ККУ країни до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; в 2022 роки притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України, схильний до вчинення правопорушень, негативно впливає на криміногенну ситуацію в регіоні та несе загрозу здоров?ю, правам і законним інтересам громадян.

ДМС проведено відповідну перевірку, зокрема, 05.01.2024 направлено вимогу УІАП ГУНІ в Полтавській області за N? 5301.6-135/53.3-24 та встановлено, що позивач дійсно неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Належними доказами підтверджується, що посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 20.06.2012 ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області громадянину Грузії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не оформлювалась та не видавалась. Посвідка на постійне проживання зазначеної серії НОМЕР_3 , терміном дії «25.10.2007» була оформлена ВРІГФО ГУМВС України в Луганській області та видана іншій особі (лист УДМС у Луганській області від 26.07.2021 N?4401.5.2/20949-21).

Згідно пп. 6 п. 61. Постанови КМУ від 25 квітня 2018 року № 322 «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17-19 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки.

Так, згідно пунктів 17-19 Порядку №322 документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні. У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку її дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій). У разі коли у зв`язку із зміною прізвища та (або) власного імені чи по батькові, встановленням розбіжностей у записах необхідно обміняти паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, документи для обміну посвідки подаються не пізніше ніж через місяць після отримання нового паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства.

У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж протягом останнього дня строку її дії. Якщо до закінчення строку дії посвідки лишилося менш як 15 робочих днів, подання документів для її обміну здійснюється лише до територіального органу/ територіального підрозділу ДМС України. При цьому територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС здійснюється в установленому законодавством порядку продовження строку тимчасового проживання іноземця або особи без громадянства на період, необхідний для розгляду такої заяви.

Крім того, суд враховує, що позивачем не долучено жодних доказів, які свідчили що остання у строк до 17.01.2023 року (термін дії посвідки на тимчасове проживання в Україні) зверталась до уповноважених органів ДМС України із заявою про продовження строку дії такої посвідки.

При цьому, факт перебування у шлюбі із громадянкою України жодним чином не спростовує порушення позивачем вимог міграційного законодавства України.

Суд враховує правову позицію Верховного суду, яка міститься у постанові від 18.03.2021 року у справі № 522/14416/18 відповідно до якої, законодавством не передбачено винятків із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України, і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства України.

При прийнятті рішення суд враховує, що в ході розгляду справи позивачем належних та допустимих доказів поважності причин неможливості звернутися до міграційних органів протягом визначеного періоду з питань узаконення свого перебування на території України не надано.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом були перевірені дії відповідача на предмет їх відповідності діючим нормам законодавства. У діях Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області щодо прийняття рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни Давіта Непарідзе порушень не встановлено.

Доказів об`єктивної неможливості упорядкувати свій правовий статус позивачем суду не надано, а тому з огляду на вищенаведене, суд прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 243, 288 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа: Державна міграційна служба України про визнання рішення суб`єкта владних повноважень незаконним та забов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Роз`яснити, що судове рішення буде виготовлено у повному обсязі у порядку ч.3 ст.243 КАС України; набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення).

Повний текст рішення виготовлено 28.10.2024 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 Інші відомості відсутні

відповідач - Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Юридична адреса Вул.. Пушкіна, 63, м. Полтава, 36039 Тел. 44 Код Інші відомості відсутні/

третя особа - Державна міграційна служба України вул. Володимирська, 9, м. Київ, 01024 Код ЄРДПОУ 37508470 Тел.

Суддя М.О. Материнко