Справа № 280/7464/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 жовтня 2024 року Справа № 280/7464/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у включенні до розрахунку розміру пенсії позивачу підвищення, передбаченого частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, обчислене відповідно до статті 27 цього Закону, починаючи з 04.07.2017 до теперешнього часу з урахуванням підвищення пенсії через індексації та виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 03.01.2017 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримувала пенсію по інвалідності. Після призначення пенсії продовжувала працювати. 04.07.2017 заернулась до відповідача з заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058, відповідно до частини 3 статті 29 якого, має право отримувати підвищення пенсії на 2,5% за кожні 6 місяців, починаючи з 55 років та до досягнення 60 річного віку. Проте відповідачем виплачуєтсья підвищення пенсії у зменшеному розмірі. Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.11.2017 по справі №337/5476/17 зобов`язано Правобережне об`єднане УПФУ здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням підвищення до пенсії за віком у зв`язку з більш пізнім виходом на пенсію у розмірі 15% відповідно до ч.3 ст.29 Закону №1058 починаючи з 04.07.2017, з урахуванням фактично виплачених сум. Не дивлячись на рішення суду, позивач отримувала пенсію замість встановленого за рішенням суду підвищення згідно з ч.3 ст.29 в розмірі 15% було нараховано 12,5%. 21.06.2024 позивач звернулась із заявою до відповідача щодо виплати пенсії із врахуванням ч.3 ст.29 в розмірі 15%. Проте листом відповідач повідомив про те, що постановою суду не передбачено проведення подальших перерахунків. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у включенні до розрахунку розміру пенсії позивачу підвищення, передбаченого частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними, у зв`язку з чим звернулась з даним позовом до суду. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач позов не визнав, на адресу суду надіслав відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що на виконання вимог постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 22.11.2017 по справі №337/5476/17 суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було здійснено перерахунок пенсії за віком з урахуванням підвищення до пенсії за віком у зв`язку з більш пізнім виходом на пенсію у розмірі 15% відповідно до частині 3 статті 29 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.07.2017, з урахуванням фактично виплачених сум. Постановою суду не передбачено проведення подальших перерахунків. Вищезазначена постанова суду виконана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що з 03.01.2017 позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та їй було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003.

Після призначення пенсії по інвалідності позивач продовжувала працювати.

З 04.07.2017 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 листопада 2017 року по справі № 334/5476/17, яка набрала законної сили 05 грудня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо підвищення до пенсії за віком ОСОБА_1 у звязку з більш пізнім виходом на пенсію на 7,5 % відповідно до частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Правобережне об`єднане УПФУ здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком з урахуванням підвищення до пенсії за віком у звязку з більш пізнім виходом на пенсію у розмірі 15 % відповідно до ч.3 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.07.2017 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

На відповідне звернення позивача, відповідач листом від 20.06.2023 повідомив про те, що постанова Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 листопада 2017 року по справі № 334/5476/17 виконана органом ПФУ відповідно до покладених зобов`язань. Під час винесення рішення по постанові суду питання перерахунку в подальшому щодо підвищення згідно з частиною 3 статті 29 Закону №1058 судом не вирішувалось. Протягом 2018-2023 роках пенсія підлягала масовим перерахункам та розмір пенсії збільшувався відповідно до прийнятих нормативних актів. У зв`язку з тим, що при здійсненні перерахунків автоматизованим способом замість встановленого за постановою суду підвищення згідно з частиною 3 статті 29 Закону в розмірі 15 % помилково було нараховано 12,5 % Головним управлінням було направлено запит до ПФУ. Після надходження відповіді пенсійну справу позивачв приведено у відповідність.

На відповідне звернення позивача, відповідач листом від 27.06.2024 повідомив про те, що відповідно до постанови Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 листопада 2017 року по справі № 334/5476/17 було здійснено перерахунок пенсії за віком з урахуванням підвищення до пенсії за віком у зв`язку з більш пізнім виходом на пенсію у розмірі 15 % відповідно до частини 3 статті 29 Закону №1058 починаючи з 04.07.2017. Постановою не передбачено проведення подальших перерахунків.

Позивач, не погодившись з діями відповідача щодо відмови у включенні до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбаченого частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Судом установлено, що з 03.01.2017 позивачу було призначено пенсію по інвалідності.

Згідно із статтею 26 Закону №1058-IV (у редакції станом на дату призначення пенсії позивачу) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

За приписами статті 29 Закону №1058-IV особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

- на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

- на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22 листопада 2017 року по справі № 334/5476/17 установлено, що: "... позивачу з 13.06.2016 встановлена ІІІ група інвалідності загального захворювання безстроково та їй було призначено пенсію по інвалідності з 03.01.2017, тобто з моменту звернення її до УПФУ.

З 04 липня 2017 року позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на підставі її заяви. ...

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що законодавець пов`язує набуття особою права на підвищення розміру пенсії відповідно до частини 3 статті 29 Закону № 1058-ІV саме з моментом більш пізнього виходу на пенсію за віком, а тому суд приходить до висновку про наявність такого права у позивача.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 і отримала право на пенсію за віком по досягнення 58 років, як це і визначено абз.5 ч.1 ст.26 Закону № 1058-ІV. ...

У розумінні наведеної норми Закону пенсіонером позивач за цим Законом не була та набувши встановленого нею пенсійного віку та маючи при цьому більш ніж достатнього страхового стажу, отримала право на первинне призначення пенсії за віком в такому ж порядку, як і інші громадяни України, що звернулись за призначенням пенсії у 2017 році, з усіма правами, доплатами та збільшенням, які передбачені при призначенні пенсії за віком на загальних підставах.

Оскільки позивачу була призначена пенсію за віком з більш пізнім виходом на пенсію, а саме на 160 місяців, вона набула право на підвищення розміру пенсії відповідно до статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ...".

Відповідно до частини 3 статті 29 Закону №1058-IV, в редакції чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком (в редакції Закону до 11.10.2017), жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Отже, для підвищення пенсії на підставі частини 1 статті 29 Закону №1058-IV, необхідна наявність наступних умов: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону №1058-IV, не одержання жодного виду пенсії після досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону №1058-IV.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з моменту набрання законної сили рішення суду, позивач має право на пенсію за віком у зв`язку з більш пізнім виходом на пенсію у розмірі 15% відповідно до частини 3 статті 29 Закону №1058-IV, причому суд звертає увагу відповідача на те, що законом не передбачено разове підвищення пенсії.

Також суд вважає за необхідне заначити, що відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З огляду на рішення, яке набрало законної сили, у позивача виникли правомірні очікування про те, що вона у подальшому буде отримувати пенсію за віком з урахуванням підвищення до пенсії у зв`язку з більш пізнім виходом на пенсію у розмірі 15% відповідно до частині 3 статті 29 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, не зважаючи на наявність судового рішення, яке набрало законної сили, відповідач при його виконанні посилається на те, що під час винесення рішення питання перерахунку в подальшому щодо підвищення згідно з частиною 3 статті 29 Закону №1058 судом не вирішувалось, чим допускає грубе порушення прав позивача.

Суд вважає дії відповідача такими, що створюють умови за яких позивачу для отримання належної їй пенсійних виплат необхідно докладати додаткових значних зусиль, зокрема, повторно звертатись до суду.

За приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.

З огляду на викладене, права позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок (оскільки пенсія вже призначена) та виплачувати позивачу пенсію за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, обчислене відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.07.2017, з урахуванням підвищення пенсії через індексації та виплачених сум.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку із тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, розподіл судових витрат на підставі ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у включенні до розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 підвищення, передбаченого частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, включивши до розрахунку розміру пенсії підвищення, передбачене частиною 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію, обчислене відповідно до статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 04.07.2017, з урахуванням підвищення пенсії через індексації та виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова