Справа № 120/14363/24
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

28 жовтня 2024 р. Справа № 120/14363/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Воробйова Інна Анатоліївна, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України МВС України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України МВС України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді.

Одночасно із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити дію наказу в частині звільнення з посади та перміщення в розпорядження начальника Південного Одеського територіального управління НГУ для прохождення служби у військовій частині НОМЕР_1 та заборони вчиняти дії на виконання даного наказу командиру військової частини НОМЕР_2 та командиру військової частини НОМЕР_1 НГУ - до набрання законної сили рішенням у справі.

Ознайомившись із поданою заявою доходжу висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову визначені статтею 151 КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відтак, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Отже, аргументи позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову слід оцінювати з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Як видно із прохальної частини позовної заяви, предметом оскарження в межах цього адміністративного позову є наказ №216 о/с від 09.08.2024 р. про звільнення з посади та переміщення в розпорядження начальника Південного Одеського територіального управління НГУ для прохождення служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення адміністративного позову, позивач зазначає, що спірний наказ є явно протиправним, оскільки рішенню командувача не передували проведення співбесід, оцінка службової діяльності, складання подань, атестацій, тощо. Також, на думку позивача, прийняттю рішення про переміщення має передувати проведення військово-лікарської комісії з метою визначення стану здоров`я, що здійснено не було. Відтак, посилаючись на протиправність наказу позивач ввжає, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Надаючи оцінку вказаним агрументам представника позивача, суд вказує наступне.

Відповідно до п.109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом ПУ від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця .

Отже граничний термін виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця .

Так, наказ про звільнення позивача датований 09.08.2024 р. , відтак, граничний термін виключення із списків мав відбутись не пізніше 10.09.2024 р.

А отже станом на 25.10.2024 р. (дата надходження позову), фактично наказ мав бути реалізованим.

Окремо звертаю увагу на п. 82 Положення, згідно якого призначення військовослужбовців на рівнозначні посади здійснюється у разі відсутності можливості поновлення на попередній посаді у зв`язку з незаконним звільненням або переміщенням по службі - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Тобто в раі, якщо переміщення по службі/звільнення були незаконні позивача може бути поновлено на попередній посаді, що свідчить про не доведеність позивачем, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Щодо заходу забезпечення позову про заборону вчиняти дії командиру військової частини НОМЕР_2 та командиру військової частини НОМЕР_1 НГУ на виконання оскаржуваного наказу , зауважую наступне.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Тут слід вказати, що в разі надходження командирам військових частин, які є військовослужбовцями будь - яких розпоряджень чи наказів відданих їх командиром (начальником) в умовах воєнного стану такі зупинені не можуть бути.

В свою чергу, заборона вчиняти дії на виконання наказу командира (начальника) може спричинити не виконання відповідного розпорядження/наказу в умовах воєнного стану, що є порушенням ч.3 ст. 151 КАС України.

За таких обставин, беручи до уваги, що заявником не доведено існування обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відсутні підстави для забезпечення позову. Відтак, подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна