Справа № 160/24782/24
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 жовтня 2024 рокуСправа №160/24782/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рябчук О.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

13.09.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів ОСОБА_1 від 25.01.2023 року про звільнення з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю дружини із числа осіб з інвалідністю.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні та витребувано у відповідача рішення за результатами розгляду рапортів позивача від 08.04.2024р. та інформацію, який суб`єкт владних повноважень має повноваження на звільнення позивача з військової служби.

03.10.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» військовою частиною НОМЕР_1 надано відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються. Надали пояснення, що позивачем по команді у травні 2024 року направлено рапорт про звільнення з військової служби, що зареєстровано в несекретному діловодстві військової частини НОМЕР_1 за вх. № 13001/кп від 14.05.2024 року.

Відповідно до наданих разом із відзивом матеріалів вбачається, що службові матеріали на звільнення за сімейними обставинами лейтенанта ОСОБА_1 направлено військовою частиною НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 для доопрацювання.

Таким чином суб`єкт владних повноважень, що має повноваження на звільнення позивача з військової служби військова частина НОМЕР_2 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року залучено до участі у справі як співвідповідача військову частину НОМЕР_2 .

22.10.2024 за допомогою підсистеми «Електронний суд» військовою частиною НОМЕР_2 подано письмовий відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказують, що ними належним чином було розглянуто рапорт позивача про звільнення та надано відповідь в контексті ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції, зміненій Законом України № 3633-IX від 11.04.2023 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набув чинності 18.05.2024 року.

28.10.2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представником ОСОБА_1 подано відповідь на відзив проти позову, в якій наголошується щодо наявної відповіді та розгляду лише одного рапорту позивача від 12.05.2024 року. Поданий позивачем рапорт по команді, з резолюцією командира батальйону ОСОБА_2 , від 08.04.2024 року не направлявся військовою частиною НОМЕР_1 для розгляду та рішення по ньому не було прийнято.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи позивача та відповідачів в обґрунтування своїх правових позицій суд зазначає наступне.

При цьому, у відзиві на позов військовою частиною НОМЕР_1 вказано, що рапорт від 08.04.2024, копію якого начебто долучено до позовної заяви, відсутній у військової частини НОМЕР_1 , відомості про реєстрацію такого рапорту у несекретному діловодстві військової частини НОМЕР_1 відсутні. Більше того, позивачем не долучено до матеріалів справи доказів про те, що такий рапорт було отримано військовою частиною НОМЕР_1 та зареєстровано у військовій частині, взагалі потрапляв на розгляд командиру військової частини НОМЕР_1 .

Проте, з матеріалів справи вбачається, що на рапорті ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 08.04.2024 р. містяться резолюції посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , аналогічні резолюціям на рапорті від 12.05.2024 р.

Тому, твердження відповідача що рапорт не був отриманий військовою частиною НОМЕР_1 не відповідають матеріалам справи.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами ч.ч. 6, 9 ст. 80 КАС України унормовано, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.

Частинами 8, 9 ст. 79 КАС України унормовано, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Спірні правовідносини виникли з підстав правомірності відмови військової частини НОМЕР_1 у звільненні з військової служби під час дії особливого періоду за сімейними обставинами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В матеріалах адміністративної справи наявні два рапорти про звільнення ОСОБА_1 від 08.04.2024 року та від 12.05.2024 року, що подані на ім`я командира роти забезпечення продовольством, речовим та військово технічним майном.

Проте з матеріалів, що надані відповідачами, вбачається наявна інформація щодо розгляду лише одного рапорту від 12.05.2024 року.

З огляду на викладене, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи, суд дійшов висновку про необхідність витребування від військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 інформації щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.04.2024 року та прийняте в межах компетенції рішення за результатами розгляду рапорту.

Враховуючи викладене, а також з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного вирішення справи, суд вважає необхідним витребувати від військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 наведену вище інформацію.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 79, 80, 241, 248, 256, 370 України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Витребувати від військової частини НОМЕР_1 інформацію щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.04.2024 року та прийняте в межах компетенції рішення за результатами розгляду рапорту.

Витребувати від військової частини НОМЕР_2 інформацію щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.04.2024 року та прийняте в межах компетенції рішення за результатами розгляду рапорту.

Суд зазначає, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи.

Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до ст. 370 КАС України,судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Ухвала не може бути оскаржена окремо, але заперечення проти неї можуть бути включені до скарги на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду даної справи.

Суддя О.С. Рябчук