Справа № 120/19195/23
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 жовтня 2024 р. Справа № 120/19195/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішння, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що з 14 листопада 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На момент призначення пенсії ОСОБА_1 обіймала посаду головного спеціаліста діловодства управління Пенсійного фонду України у Чечельницькому районі Вінницької області, а після її призначення продовжувала працювати на займаній посаді.

Згідно з наказом начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26 жовтня 2023 року № 585-0 позивачку звільнено з посади головного спеціаліста відділу обслуговування громадян № 16 смт Чечельник з 31 жовтня 2023 року у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VІII.

При цьому, як стверджує позивачка, станом на день набрання чинності згаданим Законом, а саме станом на 01 травня 2016 року вона займала посаду державного службовця, а стаж державної служби позивачки складає 10 років 06 місяців 15 днів, що є обов`язковою умовою для призначення їй пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

У зв`язку з викладеним позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 листопада 2023 року № 177-ф (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та № 178-ф, № 179-ф (про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією) відповідно до Закону України "Про державну службу" "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 27 листопада 2023 року № 46 ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії за віком в частині обчислення розміру пенсії з урахуванням згадуваних вище довідок.

Позивачка не погоджується із таким рішенням пенсійного органу, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернулася з цим позовом до суду та просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести її з 03 листопада 2023 року з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIІI, в розмірі 60% заробітної плати з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 листопада 2023 року № 177-ф (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та № 178-ф, № 179-ф (про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією).

Ухвалою від 31 січня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

05 лютого 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 20 червня 2018 року їй призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати на посадах державної служби.

03 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Проте пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, визначено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби); розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

Оскільки факт призначення пенсії державного службовця ОСОБА_1 відбувся, повторне призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII зазначеній категорії осіб діючим законодавством не передбачено.

Тобто відповідач вказує на те, що в даному випадку пенсія відповідно до Закону України "Про державну службу" вже була призначена позивачці, а відтак положення пунктів 10 та 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивачки стосовно перерахунку пенсії відповідно до наданих довідок, то представник відповідача вказав на те, що на час розгляду даної справи права позивачки в цій частині не порушені, оскільки їй не здійснено перерахунок пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу".

Крім того, заявлена вимога є необґрунтованою, оскільки вона спрямована на врегулювання правовідносин, які не настали, але можуть виникнути у майбутньому, а судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання.

За наведених обставин, на переконання представника відповідача, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

03 жовтня 2024 року представником відповідача подано додаткові пояснення у справі, які обґрунтовані тим, що у відзиві на позовну заяву помилково зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку та з 20 червня 2018 року їй було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки така заява була відкликана позивачкою, а такий вид пенсії їй не призначався.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з 14 листопада 2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачка отримує і по даний час, що підтверджується долученим представником відповідача до додаткових пояснень рішенням про перерахунок пенсії № 46 (розмір пенсії визначено відповідно до статті 27 цього Закону, а доплату за понаднормовий стаж - на підставі абзацу 2 частини 1 статті 28 цього ж Закону).

03 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просила перевести її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 листопада 2023 року № 177-ф (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та № 178-ф, № 179-ф (про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 46 від 27 листопада 2023 року позивачці відмовлено в переведенні на пенсію, оскільки з матеріалів пенсійної справи № 46 вбачається, що відповідно до заяви від 20 червня 2018 року № 260 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". Після призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 продовжувала працювати на посадах державної служби, а з дати призначення пенсії за віком заявниці виплачувалася така пенсія в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Також у рішенні йдеться про відсутність підстав для врахування при обчисленні пенсії довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 листопада 2023 року № 177-ф (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та № 178-ф, № 179-ф (про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією), оскільки позивачці вже призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а проведення перерахунків пенсій зазначеній категорії осіб діючим законодавством не передбачено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли, суд зважає на таке.

На час виникнення спірних відносин, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначалися Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (надалі - Закон № 889-VIII).

При цьому відповідно до пункту 2 розділу ХІ Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (надалі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Тобто, право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ як спеціального закону збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Зокрема, пунктом 12 розділу XI Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Так, відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Із системного аналізу наведених приписів слідує, що особам, визначеним у пунктах 10, 12 розділу XI Закону № 889-VIII надано право вибору, на підставі якого закону їм має бути призначена пенсія.

При цьому для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-ХІІ особі, яка на час звернення за її призначенням, не є державним службовцем, проте відповідає критеріям, визначеним у пункті 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, використовується розмір заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а не розмір заробітної плати, яку така особа отримувала під час перебування на державній службі.

Тобто, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18, а також в постановах від 01 грудня 2020 року у справі № 466/6057/17, від 16 грудня 2021 року у справі № 538/804/17, від 22 червня 2021 року у справі № 308/67/17, від 29 вересня 2022 року у справі № 234/6967/17 та від 29 листопада 2022 року у справі № 431/991/17.

Судом установлено, що станом на 01 травня 2016 року (набрання чинності Законом № 889-VIII) ОСОБА_1 працювала на посаді, віднесеній до відповідних категорій посад державної служби, що, власне, і не заперечується відповідачем.

Відтак для призначення пенсії за віком на умовах статті 37 Закону № 3723-XII позивачка станом на 01 травня 2016 року повинна була мати не менш як 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як слідує із оскаржуваного рішення, станом на 01 травня 2016 року стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII складав 10 років 06 місяців 15 днів, що дає позивачці право на переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

В той же час, спірним в межах цієї справи є й питання можливості при переведенні на пенсію за віком згідно із Законом № 3723-XII та Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 листопада 2023 року № 177-ф (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та № 178-ф, № 179-ф (про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією).

Так, судом установлено, що 02 листопада 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області видано позивачці довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 177-ф (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та № 178-ф, № 179-ф (про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією).

Такі довідки видані на підставі постанови правління Пенсійного фонду України № 1-3 від 17 січня 2017 року.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категорія осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Згідно з пунктом 5 згаданого Порядку форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Варто зауважити, що постановою правління Пенсійного фонду України № 1-3 від 17 січня 2017 року затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям (саме за такою формою видано довідки і позивачці).

Зокрема, додатком 1 даної постанови затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), а додатком 2 визначено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Дослідивши зміст довідок, що видані позивачці, суд встановив, що такі за формою та змістом відповідають вимогам до довідок, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України № 1-3 від 17 січня 2017 року, а тому підстав для неврахування таких у пенсійного органу немає.

Відтак за наведених підстав позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити шляхом зобов`язання відповідача перевести позивачку з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 02 листопада 2023 року № 177-ф (посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років) та № 178-ф, № 179-ф (про складові заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією), що видані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, виходячи із 60% суми заробітної плати.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка при зверненні до суду з позовною заявою сплатила судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 20 грудня 2023 року.

А тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на її користь слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1073,60 гривень.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачкою витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених приписів дає підстави для висновку, що на підтвердження обставин щодо складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 815/390/18.

Так, на підтвердження понесених витрат позивачка надала наступні документи: договір про надання правничої допомоги від 15 грудня 2023 року, ордер отримання розрахунку за правничу допомогу від 20 грудня 2023 року, яким підтверджується отримання адвокатом коштів в сумі 3000 гривень за підготовку позову та документів до адміністративного суду.

Проте представником позивача не надано розрахунку таких витрат.

З огляду на відсутність в матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, суд доходить висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 46 від 27 листопада 2023 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 03 листопада 2023 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця № 177-ф, № 178-ф та № 179-ф, що видані Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02 листопада 2023 року, виходячи із 60% суми заробітної плати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 25.10.2024

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович