Справа № 404/7622/24
Суддя: Варакіна Н. Б.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7622/24
Номер провадження 2-а/404/127/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд міста Кіровограда в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б.

за участю секретаря Щербина А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1/7032 від 12.06.2024 року.

В обґрунтування вимог зазначив, що 12 червня 2024 року тимчасово виконуючим обов`язків ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову за вих. № 1/7032 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 25 500 грн. Під час розгляду справи позивач присутнім не був, так як, з"явившись у визначені у повідомленні № 373 від 10.06.2024 року дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не був допущений черговим офіцером до розгляду справи та подачі документів, оскільки зі слів останнього "рішення буде прийняте на підставі наявних документів" та участь позивача не є обов`язковою. Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише 06.08.2024 року, після того, як на адресу його місця роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.07.2024 року, винесену старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Байрамовою Іриною Миколаївною, що підтверджується копією конверта та роздруківкою трекінгу відправлення № 050 від 31.07.2024 року. Після цього, позивач звернувся до органів ДВС для ознайомлення та отримання копії оскаржуваної постанови, яка була отримана позивачем лише 23.08.2024 року. Згідно вступної частини оскаржуваної постанови вбачається, що посадовою особою невірно зазначено місце проживання позивача, а саме: АДРЕСА_3 . На дану адресу було відправлено копію постанови, яку відповідно позивач не отримав. Відповідно Довідки № 2494 від 14.08.2024 року, ОСОБА_1 , 1972 року народження проживає (без реєстрації) за адресою: АДРЕСА_4 . Згідно мотиваційної частини оскаржуваної постанови громадянин ОСОБА_1 у період проведення мобілізації, протягом дії правового режиму воєнного стану, в особливий період, а саме 12.06.2024 року в порушення приписів ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" належним чином отримав повістку під особистий підпис, про що свідчать матеріали справи, а саме розписка з відповідної повістки, у вказаній у повістці даті до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з"явився. Зазначену постанову вважає протиправною та незаконною, оскільки матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення не містять жодного доказу того, що йому була вручена під особистий підпис повістка, відсутні фото та відео фіксація. Крім того, його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи за 3 дні, відповідно до вимог КУпАП. На підставі наведеного просить постанову скасуватита закрити провадження у справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 вересня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі.

10 жовтня 2024 року представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов. В обґрунтування відзиву зазначив, що за обліковими даними ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку військовозобов`язаних. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 особисто, під підпис, отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 29.05.2024 року. В порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, нехтуючи своїми обов`язками, перебуваючи за межами правового поля, ОСОБА_1 у строки, зазначені в отриманій ним повістці не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про причини неявки не повідомив. Таким чином, позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Порушення дійсно є триваючим, тому що позивач тривалий час безперервно не виконував обов`язки передбачені законом. З метою забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим органом справи про адміністративне правопорушення, позивач під особистий підпис отримав Повідомлення про запрошення до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.06.2024 року № 373 та було забезпечено право бути присутнім при розгляді справи та реалізувати свої процесуальні права. Будучи ознайомленим про дату і час розгляду справи позивач не клопотав про його відкладення тощо. Заперечують той факт, що позивач з`являвся 12.06.2024 року на розгляд справи. Щодо адреси позивача зазначили, що постанова відправлялась по тій адресі за якою ведеться офіційне листування. Тому просить відмовити у задоволені позовних вимог.

16 жовтня 2024 року позивач подав до суду відповідь на відзив. В обґрунтування зазначив, що у травні 2024 року, в центрі міста Кропивницький до нього підійшли троє осіб у військовій формі та запитали його дані, особи представилися працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після надання анкетних даних позивачу було вручено повістку без зазначення мети виклику та зобов`язали з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 29.05.2024 року на 09 год. 00 хв. Але, на назначену дату прибути в нього не було можливості, з поважних на те причин, а саме: виконання своїх трудових обов`язків. 29.05.2024 року працював з 03 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. по маршруту згідно затвердженого графіку. В подальшому, через дільничного офіцера поліції, в телефонному режимі, дізнався про те, що 10.06.2024 року йому необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії. 10.06.2024 року на зазначений час позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військово-лікарської комісії. По проходженню ВЛК у його військовий квиток був вклеєний відповідний унікальний ідентифікатор електронного військового квитка (Штрих-код (QR-код)).З огляду на це, можна зробити висновок, що він не мав на меті ухилятись від свого військового обов`язку, так як добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження комісії. Після проходження ВЛК, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено його під особистий підпис, про те, що 12.06.2024 року о 11 год. 00 хв. буде відбуватись розгляд адміністративної справи щодо вчиненого ним адміністративного правопорушення, а саме неявки по повістці на 29.05.2024 року. В розмові повідомив, що не мав можливості з`явитись 29.05.2024 року на 09 год. 00 хв. з поважних причин, так як виконував покладені на нього трудові обов`язки та зазначив, що є доказ на підтвердження своїх слів, а саме пояснювальна записка, видана «ФОП ОСОБА_3 ». На що, співробітником ТЦК було пояснено, що розгляд призначений 12.06.2024. Цієї дати позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але на посту співробітником ТЦК було повідомлено, що розгляд справи вже відбувся на підставі наявних документів та відмовився приймати його документи, пояснивши, що у разі незгоди він має права її оскаржити. На усне звернення позивача про отримання копії постанови для її майбутнього оскарження, йому відмовили, вказавши, що копія буде направлена по пошті. А тому, твердження представника відповідача у відзиві про те, що йому було забезпечено право бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, реалізувати свої процесуальні права та право на захист, та твердження, що він нібито взагалі не з`явився 12.06.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 на розгляд справи, не відповідає дійсності. Згідно вступної частини оскаржуваної постанови вбачається, що посадовою особою зазначено місце проживання позивача, а саме: АДРЕСА_3 та саме на цю адресу було відправлено копію постанови. За адресою реєстрації він вже довгий час не проживає, крім нього постанову ніхто отримати під особистий підпис не міг, так як в квартирі ніхто не проживає і відповідно конверт з оскаржуваною постановою повернувся до ТЦК з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Тобто, особисто постанову не отримував та не мав можливості у встановлений статтею 289 КУпАП строк її оскаржити. Щодо кваліфікації представником відповідача моїх дій як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та змісту постанови зазначає, що оскільки оскаржувана постанова містить дату вчинення ним правопорушення, тому воно не носить характеру триваючого правопорушення. В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення № 1/7032 від 12.06.2024 року зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Разом з тим, оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постанова носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи (відсутні місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення), відсутні відомості про наявність доказів, які б підтверджували зазначені в постанові обставини, не зазначено якими доказами керувались при прийнятті рішення. Крім того, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 1/7032 від 12.06.2024 року не містить а ні дати, а ні часу вчинення правопорушення, та відсутнє посилання на норму закону, яку порушив позивач.

18 жовтня 2024 року представник відповідача подав до суду заперечення.

Позивач у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує.

Представник відповідача не з`явилася, надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов не визнають.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у травні 2024 року позивач, будучи військовозобов`язаним, групою оповіщення був повідомлений, про обов`язок прибути на 09 год. 00 хв. 29.05.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 29.05.2024 року не прибув,з причин виконання своїх трудових обов`язків, а саме 29.05.2024 року працював з 03 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв. по маршруту згідно затвердженого графіку, що підтверджується пояснювальною запискою, виданою ФОП ОСОБА_3 .

В подальшому, через дільничного офіцера поліції, в телефонному режимі, позивач дізнався про те, що 10.06.2024 року йому необхідно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії.

10.06.2024 року на зазначений час позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військово-лікарської комісії. По проходженню ВЛК у його військовий квиток був вклеєний відповідний унікальний ідентифікатор електронного військового квитка (Штрих-код (QR-код)), що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 .

Зазначене свідчить про те, що у ОСОБА_1 відсутній умисел уникнути військового обов`язку, оскільки він добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження комісії.

Після проходження ВЛК, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено позивача під особистий підпис, про те, що 12.06.2024 року о 11 год. 00 хв. відбудеться розгляд адміністративної справи щодо вчиненого ним адміністративного правопорушення, а саме неявка за викликом на 29.05.2024.

12 червня 2024 року тимчасово виконуючим обов"язків ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 без участі позивача, розглянута справа про адміністративне правопорушення вчиненого ОСОБА_1 за фактом неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою на 29.05.2024 року.

За результатами розгляду складено постанову№ 1/7032 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 25 500 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 належним чином отримав повістку під особистий підпис, та на вказану у повістці дату до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, чим з власної вини не виконав передбачений ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язок, зокрема передбачений аб. 1 ч. 1 та ч. 3 відповідної статті. За таких обставин, вважається, що в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Винесена постанова була направлена відповідачем на адресу реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 .

Згідно наданої позивачем довідки № 2495 від 14.08.2024 року, виданої КП «ЖЕО № 3» Кропивницької міської ради», ОСОБА_1 , 1972 року народження проживає (без реєстрації) за адресою: АДРЕСА_4 .

Про існування оскаржуваної постанови позивач дізнався лише 06.08.2024 року, після того, як на адресу його місця роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 29.07.2024 року, винесену старшим державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністрерства юстиції (м. Одеса) Байрамовою Іриною Миколаївною, що підтверджується копією конверта та роздруківкою трекінгу відправлення № 050 від 31.07.2024 року.

Після цього, позивач звернувся до органів ДВС для ознайомлення та отримання копії оскаржуваної постанови, яка була отримана позивачем лише 23.08.2024 року.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.92 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (в редакції від 30.06.2023) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, ч.1 ст.8 КУпАП беззаперечно визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч.2, 3 ст.8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Виходячи з наведеного, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 29.05.2024 за повісткою.

Оскільки сам відповідач безпосередньо викликав ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 29.05.2024, то останній був обізнаний про неявку позивача, а дата неявки особи - є датою вчинення адміністративного правопорушення та датою його виявлення.

Як слідує з правових висновків, викладених в п.17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття "триваюче" правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

В той же час, оскільки оскаржувана постанова містить дату вчинення позивачем правопорушення, тому воно не носить характеру триваючого правопорушення.

Наведений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, зробленим в постанові від 17.07.2019 в справі № 601/952/16.

Частиною 3 ст. 210 КУпАП визначена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Суд наголошує, що норма ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

А тому, в постанові повинно бути зазначено норму нормативно-правового акта, яку порушила особа, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення № 1/7032 від 12.06.2024 року зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Разом з тим, оскаржувана постанова не містить жодної інформації про обставини вчиненого правопорушення, зібрані під час розгляду справи про адміністративні правопорушення докази, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постанова носить поверхневий і загальний характер, відсутній опис обставин, встановлених під час розгляду справи (відсутні місце, дата та час вчинення адміністративного правопорушення), відсутні відомості про наявність доказів, які б підтверджували зазначені в постанові обставини, не зазначено якими доказами керувались при прийнятті рішення. Крім того, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності № 1/7032 від 12.06.2024 року не містить а ні дати, а ні часу вчинення правопорушення, та відсутнє посилання на норму закону, яку порушив позивач.

Суд наголошує, що згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа № 537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Надаючи оцінку доказам, встановленим фактам та відповідним правовідносинам, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому позовна заява в частині скасування постанови є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача рішення, суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови із закриттям провадження в справі про адміністративні правопорушення.

Стосовно інших доводів сторін, суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 від 12.06.2024 року (вих. 1/7032), про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 25 500 грн. та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення складено 22.10.2024.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда