Справа № 953/2074/24
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 р.Справа № 953/2074/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Муратова С.О., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, року по справі № 953/2074/24

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції , Департаменту патрульної поліції

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд визнати дії Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, щодо огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 , які мали місце 04.03.2024 року, проведеного з порушенням встановленого законом порядку, протиправними, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача кошти в сумі 5000 гривень на користь відповідача в якості моральної шкоди, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача кошти в сумі 5000 гривень на користь відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що 04.03.2024 об 15 годині 10 хвилин працівниками поліції УПП в Харківській області ДПП було незаконно, тобто без відповідних підстав, зупинено транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням позивача. Надалі, працівники поліції, не виявивши жодних ознак наркотичного сп`яніння, змусили позивача пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в КНП ХОР «ОКНЛ», при чому такі дії працівників поліції супроводжувалися погрозами на адресу позивача. Зазначив, що під час своїх незаконних дій поліцейські не вказали та не назвали позивачу, які саме ознаки наркотичного сп`яніння в нього були виявлені, провівши огляд на стан наркотичного сп`яніння позивача в довільному порядку. Таким чином, без попереднього виявлення ознак наркотичного сп`яніння, поліцейські порушили процедурні норми законодавства, що призвело до порушення прав позивача. Щодо моральної шкоди зазначив, що конкретно в даній ситуації, із відповідачів - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції підлягають стягненню кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень. В даній справі моральна шкода, завдана позивачу, полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав, і проявляється в порушенні звичного ритму життя, адже позивач керував автомобілем у власних цілях, будував плани на день, розплановував свій час, мав обсяг робіт, які мав виконати в понеділок 04.03.2024, натомість, мусив повністю змінити свої плани через примху працівників поліції, які не мали відповідних підстав для перевірки його на стан наркотичного сп`яніння. Також моральна шкода, завдана позивачу, полягала в тому, що він мусив, попри презумпцію невинуватості, закріплену в ст. 62 Конституції України, доводити свою невинуватість, при чому робити це публічно, на вулиці, в присутності великої кількості поліцейських. Вказував, що така необхідність виникла штучно, через неправомірні дії працівників поліції, адже останні змусили проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння без відповідних ознак такого сп`яніння. Третім фактором, який вказує на завдання особі моральної шкоди, є те, що в приміщенні КНП ХОР «ОКНЛ» позивач мусив здавати аналізи перед особою жіночої статі, що, з огляду на молодий вік позивача та норми моралі, які традиційно склалися та панують в українському суспільстві, є приниженням його честі та гідності, і в даному випадку причиною приниження знову є те, що поліцейські реалізували свої повноваження неналежним чином. Факт того, що моральна шкода позивачу завдавалася саме працівниками відповідача, підтверджується належними та допустимими доказами: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 648; повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції від 04.03.2024; відеозаписами з місця події.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними, стягнення моральної шкоди - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2024 у справі №953/20774/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати дії Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції щодо огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 , проведеного з порушенням встановленого законом порядку, протиправними. Стягнути з Департаменту патрульної поліції кошти в сумі 5000 гривень на користь ОСОБА_1 в якості моральної шкоди.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що працівниками поліції направлено позивача до медичного закладу для проходження огляду на стан сп`яніння, без попереднього виявлення поліцейським будь-яких ознак сп`яніння у позивача. Також позивач посилається на Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніня або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затв. Наказом МВС та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015), якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Таким чином , спочатку поліцейський має виявити ознаки сп`яніння особи, і не ті ознаки, які йому здаються "підозрілими", "важливими", а саме ті, які визначені в Інструкції 1452/73. Вказує, що діючим законодавством України працівникам поліції не надано права діяти на власний розсуд та проводити огляд особи без додержання вимог закону.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 04.03.2024 о 15.13 год. автомобіль «Volkswagen Passat» рухався по проспекту Байрона, поблизу будинку №1А, в м. Харків, у другому ряду, над дорогою висів знак 4.1 «Рух прямо», коли автомобіль проїхав вказаний знак, він здійснив поворот на ліво (файл «відео руху 2»), на паркувальному майданчику його зупинили працівники поліції та попросили припаркуватися (файл «відео руху»). Працівники поліції склали відносно водія «Volkswagen Passat» ОСОБА_1 постанову про порушення правил дорожнього руху, а саме, невиконання вимог знаку 4.1 «Рух прямо». При складанні постанови позивачу було роз`яснено його права, надано відеодоказ порушення Правил дорожнього руху. У подальшому йому запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодився, працівники поліції, на його прохання, сходили з ним в магазин купити йому насіння для городу, через деякий час приїхав патрульний автомобіль і він з працівниками поліції поїхали в заклад охорони здоров`я. В закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 були здані аналізи в присутності працівника поліції та лікаря. Після чого працівниками поліції було повідомлено ОСОБА_1 , що пізніше йому зателефонують та повідомлять про результати огляду та чи треба їм буде ще зустрітися, надано повідомлення про запрошення до підрозділу поліції та повезли його до місця зупинки транспортного засобу (файл «Мірошніченко») (а.с. 71).

11.03.2024 о 19:07 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, буд. 26, інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП Гунченко С.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №606290 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно якого, 04.03.2024 о 15.13 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 1А, в стані наркотичного сп`яніння. Висновок №648 лікар ОСОБА_2 КНП ХОР «ОКНЛ», чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідки чи потерпілі не залучались, велась відеофіксація на б/к 473210, 470083. До протоколу додаються: відео з б/к 473210; 470083, висновок лікаря; повідомлення; рапорт (а.с. 55).

Вважаючи протиправними дії працівників поліції щодо проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Залишаючи без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 про визнання дій відповідачів протиправними, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для її задоволення за необґрунтованістю та безпідставністю.

Крім того, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову щодо визнання дій відповідачів протиправними, суд не вбачав підстав для задоволення позову в частині заявлених позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки доказів завдання моральної шкоди позивачу діями відповідача суду не надано.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених Законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За пунктами 1, 3 та 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Положеннями частини першої статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: перевірка документів особи; опитування особи; поверхнева перевірка і огляд; зупинення транспортного засобу; вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; проникнення до житла чи іншого володіння особи; перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; поліцейське піклування.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон України «Про дорожній рух»), встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху, зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У пункті 1.1 ПДР зазначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до положень пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.4.а ПДР встановлює, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

З матеріалів справи убачається, що 04.03.2024 о 15.13 год. водій автомобіля «Volkswagen Passat» рухався по дорозі у другому ряду, над дорогою висів знак 4.1 «Рух прямо», коли автомобіль проїхав вказаний знак, він здійснив поворот на ліво, на паркувальному майданчику його зупинили працівники поліції та попросили припаркуватися. Працівники поліції склали відносно водія «Volkswagen Passat» ОСОБА_1 постанову про порушення правил дорожнього руху, а саме: невиконання вимог знаку 4.1 «Рух прямо». У подальшому інспектор поліції в ході спілкування та візуального огляду позивача дійшов висновку про виявлення у позивача ознак наркотичного сп`яніння. У зв`язку з чим працівником поліції було запропоновано позивачу пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, ОСОБА_1 погодився.

Водночас, за вимогами статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Відповідно до статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 розділу X Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1103 (далі - Порядок №1103).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.

Пунктом 3 Порядку № 1103 передбачено, що огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з пунктом 6 Порядку № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1103 лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858, затверджено Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція № 1452/735).

Пунктами 2, 3 розділу І Інструкції № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота): порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.

Відповідно до пунктів 3, 4, 15, 16, 17, 19 та 20 розділу III Інструкції № 1452/735 огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи.

За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду.

Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду.

Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку.

Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.

Відповідно до пункту 5 розділу X Інструкції № 1395 у разі проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я висновок про його результати долучається до протоколу про адміністративне правопорушення (у разі підтвердження стану сп`яніння).

За вимогами пункту 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з матеріалів справи, інспектор поліції, проаналізувавши весь об`єм інформації, яку він зібрав в ході спілкування та візуального огляду позивача, дійшов висновку про виявлення у позивача ознак наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим, позивачу було висунуто вимогу про проходження огляду на стан наркотичного са`яніння з направленням його до найближчого закладу охорони здоров`я.

Відтак, діючи в межах своїх повноважень та відповідно до вищезазначених нормативно-правових актів, поліцейським було доставлено позивача до закладу охорони здоров`я Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна наркологічна лікарня".

У подальшому 11.03.2024 о 19:07 год. за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, буд. 26, інспектором взводу №1 роти №2 батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП Гунченко С.Ю. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №606290 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яким, 04.03.2024 о 15.13 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, проспект Байрона, буд. 1А, в стані наркотичного сп`яніння (Висновок №648 лікар ОСОБА_2 КНП ХОР «ОКНЛ»), чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідки чи потерпілі не залучались, велась відеофіксація на б/к 473210, 470083. До протоколу додаються: відео з б/к 473210; 470083, висновок лікаря; повідомлення; рапорт (а.с. 55).

Як убачається із змісту позовної заяви та апеляційної скарги, позивачем наголошується на тому, що у даній справі спірні правовідносини стосуються розгляду питання правомірності направлення позивача на медичний огляд з метою виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, що були виявлені поліцейським за наслідками його суб`єктивного сприйняття поведінки позивача.

Разом з цим, колегія суддів зазичає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Колегія суддів зазначає, що направлення позивача на медичний огляд - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та можуть бути предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Більш того, направлення на медичний огляд не породжує правових наслідків для позивача та не порушує його права, у зв`язку з чим не підлягає окремому оскарженню від постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

До схожих висновків прийшла Велика Палата Верховного Суду у справі №712/7385/17 (постанова від 13 березня 2019 року) та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 752/5417/19 (постанова від 22 червня 2023 року).

Водночас, предметом спору у даній справі є саме визнання незаконними дій поліцейського щодо направлення позивача до закладу охорони здоров`я для проходження медичного огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння, в той час як такі дії поліцейського були обумовлені його висновком про наявність у позивача ознак наркотичного сп`яніння зробленого на підставі спілкування з позивачем та візуального огляду позивача, що відповідає вимогам пункту 2 розділу І Інструкції №1452/735.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, такі як направлення позивача на медичний огляд, мають бути предметом оцінки суду в якості доказу вчинення правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, однак така дія не може бути предметом окремого спору. У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає безпідставним твердження позивача про те, що його права порушені, шляхом вчинення поліцейським дій щодо направлення позивача на медичний огляд.

Доводи апеляційної скарги про безпідставність направлення позивача на медичний огляд без попереднього виявлення поліцейським будь-яких ознак сп`яніння у позивача, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Так, відповідно до п.2 розділу І Інструкції 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота): порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці; звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на викладене, виявлення ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння - є особистим сприйняттям кожного окремого поліцейського, який уповноважений на виявлення таких ознак та подальше проведення відповідних дій щодо огляду на стан сп`яніння.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій відповідачів протиправними, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Як установлено судовим розглядом, у спірних правовідносинах відповідачі не вчиняли відносно позивача протиправних дій. Разом з цим, оскільки вимога позивача про відшкодування моральної шкоди є похідною вимогою, тому підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди відповідно до ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 116 ЦК України відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Інші доводи, на які посилався апелянт, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

У контексті оцінки інших доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Згідно з частиною першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду цієї справи рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, тому відсутні правові підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 229 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2024 по справі № 953/2074/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц