Справа № 635/2768/24
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2024-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/2768/24
Провадження № 2-а/953/96/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача Власенко Сергій Тофікович

відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області,

представник відповідача Мостова Карина Олегівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову старшого сержанта поліції, відділу поліції №3 (м. Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області Огурцова Івана Олександровича серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 121 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

В обгрунтування адміністративного позову позивач посилається на наступні обставини. ОСОБА_1 15.02.2024, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1 , рухався у селищі Селекційному. На блокпості у селищі Селекційному ОСОБА_1 був зупинений старшим сержантом поліції відділу поліції №3 (м. Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 . Поліцейський звинуватив ОСОБА_1 , який керував вищезазначеним транспортним засобом в тому, що він, начебто, керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, та був непристебнутий ременем безпеки. Також, поліцейський ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_1 , що будь-які заперечення з боку ОСОБА_1 не приймаються, і що поліцейський буде складати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відеозапис нібито адміністративного правопорушення ОСОБА_1 наданий не був. Жодних інших доказів нібито правопорушення з боку ОСОБА_1 поліцейський ОСОБА_3 не надав. 05.03.2024 року на адресу проживання ОСОБА_1 звичайною кореспонденцією надійшов лист від відділу поліції №3 Харківського РУП №1 в Харківській області, в якому знаходилася оскаржувана постанова серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Представник позивача зазначає, що поліцейським ОСОБА_3 не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. У оскаржуваній постанові серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в порушення статті 283 КУпАП не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення. Всупереч законних вимог ОСОБА_1 , працівник поліції відмовився надавати будь-які докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Фактично ОСОБА_3 провів розгляд справи про адміністративне правопорушення вже без присутності ОСОБА_1 , чим порушив його законне право бути присутнім при розгляді. Отже, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аргументи учасників справи.

10.06.2024 до суду надійшли письмові пояснення ОСОБА_1 , в яких позивач зазначав, що поліцейським ОСОБА_3 не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. У оскаржуваній постанові серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в порушення статті 283 КУпАП не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис адміністративного правопорушення. Всупереч законних вимог ОСОБА_1 , працівник поліції відмовився надавати будь-які докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Фактично ОСОБА_3 провів розгляд справи про адміністративне правопорушення вже без присутності ОСОБА_1 , чим порушив його законне право бути присутнім при розгляді. Отже, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

30.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Головного Управління Національної Поліції в Харківській області Мостової Карини Олегівни, в якому представник відповідача просив в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУНП в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити повністю.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що №1 ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Огурцовим Іваном Олександровичем відносно ОСОБА_1 (далі Позивач) винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 року, відповідно до якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Відповідно до змісту постанови серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 року, Позивач 15.02.2024 о 21 годині 04 хвилин по вул. Блок Пост, с. Селекційне, керував транспортним засобом, обладнаний засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 «В» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 ст. 121 КУпАП.

Обов`язок користуватися засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки) в автомобілях, обладнаними такими засобами є безальтернативним та не може звільнити водія від виконання такого у будь-який спосіб чи за наявності різного роду суб`єктивних причин. Отже, винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідало вимогам закону та посадової інструкції інспектора і було спрямоване на дотримання безпеки дорожнього руху. Таким чином, інспектором було виявлено порушення позивачем вимог підпункту В) пункту 2.3 ПДР України, а тому інспектор діяв правомірно в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається.

В постанові серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 року в п.7 До постанови додаються: зазначено відео з боді камери 8065. Однак з відповіді заступника начальника відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області вбачається, що до постанови серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 року було долучено відеозапис з портативного відеореєстратора №/65, проте відеозапис було знищено у зв`язку з проходженням строку зберігання таких відеозаписів визначеного пунктом 3 розділом VIII відповідно до вимог наказу МВС України від 18.12.2018 №1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису». Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі встановлено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція). Згідно пункту 4 Розділу І, пункту 2 Розділу III вказаної Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить

постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП без складання відповідного протоколу. Спираючись на вищевказані положення, представник відповідача зазначає, що інспектор діяв правомірно в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не вбачається

Рух справи

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 березня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 до відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення була залишена без руху та наданий позивачу строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2024 року справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення була передана на розгляд до Київського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01 травня 2024 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Власенка Сергія Тофіковича задоволено, замінений неналежний відповідач у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності , а саме: Відділення поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області на належного, - Головне управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13, ).

Участь у справі сторін та інших учасників.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Мостова Карина Олегівна у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

15 лютого 2024 року поліцейським відділення поліції №3 (м. Мерефа) Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Огурцовим Іваном Олександровичем винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1448903, зі змісту якої слідує, що 15.02.2024 о 21 годині 04 хвилин ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1 , рухався у селищі Селекційному Харківської області транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3.в.ПДР, - порушення правил користування ременями безпеки.

Вищезазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП, до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу;

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів;

г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів;

ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху;

є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Частиною 5 статті 121 КУпАП визначено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вищезазначеного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України(надалі -КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, Велика Палата Верховного суду в постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 (п. 47 постанови) зазначила, що визначений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У відповідності до ст. 90 КУпАП суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявна у справі оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому працівник поліції відображає своє власне бачення порушень.

Будь-яких інших доказів на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України та на спростування доводів позивача щодо відсутності в його діях таких порушень, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про скасування постанови в зв`язку з недоведеністю вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 1448903 від 15.02.2024.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а

Щодо судових витрат

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Як встановлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року по справі №543/775/17,з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, розмір судового збору, який необхідно позивачу було сплатити за подання вказаного адміністративного позову станом на день подання позову складав 605 гривень 60 копійок.

Позивачем сплачений судовий збір, що підтверджується квитанцією № 7947-1761-9515-2863.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, сплачений позивачем стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7, 8, 9, 72-78, 241-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1448903 від 15.02.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510, 00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 605,60 гривень, стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Харківській області, , юридична адреса: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13.

Суддя Т.В.Бобко