Справа № 520/9489/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Заічко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 р. Справа № 520/9489/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/9489/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про скасування наказів та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Надалі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду і адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, у якому просив суд:

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.03.2024 № 276 у частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон № 0180932) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 03.04.2024 № 144о/с про звільнення зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон № 0180932) оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ;

- поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на роботі, а саме на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у задоволенн адміністативного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції під час ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог не надано оцінки доказам, які підтверджують незаконність звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції, а саме: виписці із медичної карти амбулаторного хворого КНП ХОР «Обласна наркологічна лікарня» №173 від 08.03.2024, відповідно до якої станом на 01.30 08.30.2024, тобто через 1 годину 50 хвилин після складення протоколу про адміністративне правопорушення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння лікарями виявлено не було, а також постанові Харківського районного суду Харківської області від 26.04.2024 у справі №635/3127/24, якою справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.І ст.130 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, які на думку скаржника свідчать про безпідставність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу у вигляді звільнення зі служби в поліції у зв`язку із тим, що ним не вчинено жодної дії, яка підриває авторитет Національної поліції України. Крім того зазначає, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції в порушення вимог ст. 22 Дисциплінарного статуту реалізовано під час перебування останнього на лікарняному, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №451/123 з КНП «Зачепилівська центральна лікарня» Зачепилівської селищної ради Харківської області, про що останній повідомив рапортом, адресованим начальнику УКЗ ГУНП в Харківській області.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Учасниками по даній справі було отримано копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2024 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. позивачем отримано копію апеляційної скарги відповідача, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних документів через підсистему "Електронного суду" та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Наказом ГУНП в Харківській області від 08.03.2024 № 627, було проведенно службове розслідування, у ході здійснення якого у діях капітана поліції встановлено факти вчинення дисциплінарних проступків, що виразилися в порушенні вимог п.1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в частині порушення Присяги працівників поліції та неутримання від протиправних дій, які підривають авторитет Національної поліції України; абз. 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» в частині обов`язку неухильно дотримуватися Правил дорожнього руху; абз.8 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» в частині не допущення випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; пункту 2.5. Правил дорожнього руху, в частині не виконання обов`язку на вимогу поліцейського проти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння; п. 6 Правил запровадження та запобігання заходів здійснення правового режиму воєнного стану в Україні в частині не допущення на період дії комендантської години перебувати у певній період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень; п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» в частині неухильного дотримання законів України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.03.2024 № 276 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області», до ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», абз. 8 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», пункту 2.5. Правил дорожнього руху, п.6 Правил запровадження та запобігання заходів здійснення правового режиму воєнного стану в Україні, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Харківській області №144 о/с від 03.04.2004 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби з 06.04.2023 позивач був звільнений з посади оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області .

З урахуванням вимог ч.4 ст.22 Дисциплінарного Статуту , наказом ГУНП в Харківській області від 08.05.2024 № 197 о/с було внесено зміни до наказу ГУНП в Харківській області від 03.04.2024 № 144 о/с в частині дати звільнення, а саме вважати звільненим з 13.04.2024.

Правомірність та обґрунтованість звільнення позивача із служби в поліції є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Спірні правовідносини щодо проходження публічної служби в поліції врегульовані положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Положення ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" зобов`язують поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, Законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Отже, інститут Присяги поліцейського вже сам по собі забезпечує дотримання публічним службовцем закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій діяльності.

Частиною 1 ст. 1 Статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Статуту до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

У свою чергу, з метою урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських, які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Пунктом 5 р. І Правил № 1179 передбачено, що поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Згідно з п. 3 р. IV Правил № 1179 поліцейський зобов`язаний за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч. 1 ст. 12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків ч. 2 ст. 14 Статуту передбачено проведення службового розслідування, під яким відповідно до ч. 1 ст. 14 цього ж статуту розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч. 15 ст. 15, ст. 19 Дисциплінарного статуту).

Пунктом 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судовим розглядом встановлено, що у Наказі № 627 від 08.03.2024 про призначення та проведення службового розслідування зазначено, що 07.03.2024 о 23:00 годині поліцейськими УП ГУНП в Харківській області на 19 км автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в смт.Високий Харківського району Харківської області був зупинений автомобіль «СHEVROLET LACETTI», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який був не пристебнутий пасками безпеки та рухався у період дії комендантської години. Під час перевірки поліцейськими УПП документів, які надають право на керування транспортним засобом у лейтенанта поліції ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння останній у встановленому законом порядку відмовився. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та винесено постанову серії ЕНА № 1611149 за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Зазначене свідчить про наявність ознак дисциплінарного проступку у діях оперуповноваженого СКП відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 . З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов їх вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарних проступків, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків на підставі ст. 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, наказано призначити та провести у формі письмового провадження службове розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП в Харківській області полCF

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 26.03.2024 № 276 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області», до ОСОБА_1 (спеціальний жетон № 0180932) оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,6 частини 3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз.2 ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», абз. 8 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», пункту 2.5. Правил дорожнього руху, п.6 Правил запровадження та запобігання заходів здійснення правового режиму воєнного стану в Україні, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.03.2024 було запропоновано надати письмові або усні пояснення щодо обставин порушення ним службової дисципліни. На вказану пропозицію позивач у порядку ст. 63 Конституції України відмовився від надання пояснень на зазначені дії позивача був складений акт про відмову надати пояснення.

Згідно з підпунктом 6.3.6 пункту 6.3 Інструкції забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

В адміністративному позові позивач зазначає, що в оскаржуваний наказ від 26.03.2024 № 276 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області», який винесений на підставі висновку про результати службового розслідування, ґрунтується виключно на матеріалах адміністративного провадження про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ч. 5 ст. 121 КУпАП та зауважує, що відповідачем було накладено дисциплінарне стягнення без з`ясування результатів провадження у справі про адміністративне правопорушення, що є порушенням порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, тому він вважає недоведеним факт скоєння ним вчинку, що підриває авторитет Національної поліції України, у зв`язку з чим відповідні накази про звільнення було прийняти всупереч нормам діючого законодавства, що обумовлює необхідність поновлення останнього на службі в органах Національної поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що звільнення позивача зі служби здійснено не за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, а за порушення службової дисципліни.

Колегія суддів вказує, що однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Поряд з цим, згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Вищевказане співпадає із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.07.2019 року у справі № 815/5156/16, від 23.07.2019 року у справі № 817/1275/16.

Колегія суддів звертає увагу, що службовим розслідуванням встановлено факт вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання працівника органів Національної поліції.

У ході судового розгляду позивачем не спростовані встановлені обставини допущення грубого порушення Дисциплінарного статуту, щодо неухильного дотримання ним законодавства України, Правил дорожнього руху України, що свідчить про підрив авторитету органів Національної поліції, недотримання професійно-етичних норм поведінки поліцейських, що призвело до вчинку, який дискредитує звання поліцейського та несумісний з подальшим проходженням служби в поліції.

Окрім того колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало порушення останнім службової дисципліни, що виразилось також у недотриманні вимог Правил дорожнього руху, а саме відмова від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, п. 2.1 Правил дорожнього руху.

Факт відмови позивача від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння встановлений проведеним службовим розслідуванням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на особливий статус поліцейського, з чого, крім іншого, слідує, що факт вчинення позивачем відповідних діянь не під час виконання ним службових обов`язків, не свідчить про неможливість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів наголошує, що поведінка працівника поліції має підпорядковуватись певним етичним, правовим та службово-дисциплінарним нормам поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги.

У свою чергу, під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

У ході судового розгляду справи підтверджено вчинення позивачем діяння, несумісного з його посадою, порушення Дисциплінарного статуту, Закону України "Про дорожній рух", Правил запровадження та запобігання заходів здійснення правового режиму воєнного стану в Україні в частині не допущення на період дії комендантської години перебувати у певній період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

Отже, ОСОБА_1 скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Доводи позивача, про безпідставне застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки повноваженнями стосовно встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку, вини особи та визначення виду стягнення наділений відповідний орган, до компетенції якого належать питання притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Зокрема, відповідач може дійти висновку щодо застосування більш м`якого чи жорсткого виду стягнення з урахуванням певних обставин.

Втім, у ході судового розгляду не встановлено наявність підстав для висновку про невідповідність застосованого відповідачем стягнення у вигляді звільнення обставинам вчиненого позивачем дисциплінарного проступку.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що відповідач, при притягненні скаржника до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби, діяв правомірно, у спосіб та в межах повноважень, визначених чинним законодавством.

Щодо позовних вимоги в частині поновлення позивача на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області, колегія суддів звертає увагу, що останні є похідними, а тому задоволенню не підлягають.

Стосовно доводів позивача щодо його звільнення під час тимчасової непрацездатності і перебування на лікарняному, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Дисциплінарного статуту перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно ж до статті 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Отже, застосування дисциплінарного стягнення і його виконання (реалізація) здійснюються різними наказами. При цьому, за змістом наведених норм права застосування дисциплінарного стягнення під час перебування особи на лікарняному дозволяється, проте реалізація дисциплінарного стягнення здійснюється виключно після закінчення лікарняного та виходу особи на службу, про що імперативно зазначено у ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту.

У спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача застосовано наказом від 26.03.2024 № 276 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області», а реалізовано наказом від 03.04.2024 № 144 о/с «По особовому складу», з урахуванням з наказом ГУНП в Харківській області від 08.05.2024 № 197 о/с про внесення змін в частині дати звільнення, а саме з 13.04.2024.

Водночас відповідно до наданих суду відомостей позивач знаходився на лікарняному з 13.04.2024 по 19.04.2024, що свідчить про реалізацію дисциплінарного стягнення під час його тимчасової непрацездатності і суперечить положенням ч. 4 ст. 22 Дисциплінарного статуту.

Оскільки останнім днем лікарняного було 19.04.2024, то дисциплінарне стягнення до позивача могло бути реалізовано з 20.04.2022, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний внести відповідні зміни до наказів від 03.04.2024 № 144 о/с та від 08.05.2024 №117 о/с «По особовому складу», зазначивши в них належну дату звільнення позивача.

Судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні позову, проте суд не звернув увагу на звільнення позивача в період його тимчасової непрацездатності, що має наслідком зміну дати звільнення, якою необхідно зазначити наступний день після закінчення лікарняного, тобто 20 квітня 2024 року.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з доповненням абзацом про зобов`язання відповідача змінити дату звільнення позивача.

В іншій частині рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі № 520/9489/24 змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення новим абзацем такого змісту:

«Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Харківській області внести зміни до наказів від 03.04.2024 № 144 о/с та від 08.05.2024 №117 о/с «По особовому складу» в частині дати звільнення ОСОБА_1 з 13 квітня 2024 року на 20 квітня 2024 року».

В іншій частині рішення суду залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді З.Г. Подобайло І.С. Чалий