Справа № 440/2171/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 р. Справа № 440/2171/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, по справі № 440/2171/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області) про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію з 01 лютого 2022 року відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01 лютого 2022 року в розмірі 73% грошового забезпечення відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-ХІІ та з врахуванням положень Постанови №704 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2022 року за вирахуванням виплачених сум.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року, складеної ІНФОРМАЦІЯ_2 . Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1269-83/Б-02/8-1600/24 від 15 січня 2024 року позивачу повідомлено про те, що відсутні підстави для перерахунку пенсії на підставі довідки №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року, оскільки така довідка видана на виконання рішення суду, яким будь-яких зобов`язань на ГУ ПФУ в Полтавській області не покладено. З діями ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року, позивач не погоджується та вважає їх протиправними.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплаті основного розміру пенсії з 01 лютого 2022 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок з 01 лютого 2022 року основного розміру пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року та виплатити пенсію з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної заяви, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, без надання належної оцінки доказам у справі, просить змінити рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 року по справі № 440/2171/24 шляхом доповнення резолютивної частини: «зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести ОСОБА_1 перерахунок з 01 лютого 2022 року основного розміру пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017 року та виплатити пенсію у розмірі 73% грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що з 17.12.1998 р. йому була призначена пенсія відповідно до Закону №2262-ХІІ у розмірі 73 % грошового забезпечення. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії (73 %), яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років є незмінним. Зазначив, шо спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Зазначив, що право на отримання пенсії за вислугу років з розрахунку 73 % розміру грошового забезпечення визнане за позивачем з 01.01.2018 відповідно до рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 у справі 440/169/19.

Відповідач надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому заперечуючи проти вимог, викладених в апеляційній скарзі та вважаючи їх такими, що не підлягають задоволенню, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 року по справі № 440/2171/24 залишити без змін.

На підставі положень п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду в цій частині позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 14).

13 грудня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_1 складено довідку №ФП64674/13078 (а.с. 16), в якій вказано, що грошове забезпечення для обчислення пенсії з 01 січня 2022 року згідно рішення суду за посадою «технік групи обслуговування АД (ВОС5411004)» становить: посадовий оклад 4840,00 грн, оклад за військовим званням 1440,00 грн, надбавка за вислугу років (50 %) 3140,00 грн, надбавка за особливості проходження служби (78%) 5218,20 грн, надбавка за службу в умовах режимних обмежень (10%) 344,00 грн, надбавка за класну кваліфікацію (5%) 172,00 грн, премія (87%) 2992,80 грн, всього 18147,00 грн.

Вказана довідка надіслана ІНФОРМАЦІЯ_2 до Головного управління ПФУ в Полтавській області супровідним листом за вих. №9/1/13078/фп64674 від 13 грудня 2023 року (а.с. 15).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1269-83/Б-02/8-1600/24 від 15 січня 2024 року (а.с. 5) ОСОБА_1 на його звернення про перерахунок пенсії на підставі довідки №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року повідомлено про те, що зазначена довідка видана на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі № 440/11543/23. Оскільки будь-яких зобов`язань рішенням суду на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не покладено, підстави для перерахунку його пенсії згідно вищезазначеної довідки про грошове забезпечення відсутні.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії згідно оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що перерахунок та виплату пенсії з урахуванням грошового забезпечення, вказаного у довідці №ФП64674/13078 від 13 грудня 2023 року, позивачу ще не проведено та наразі відсутні підстави вважати, що перерахунок такої пенсії буде проведений у меншому відсотковому значенні ніж 73% грошового забезпечення, а відтак суд дійшов висновку, що на час розгляду цієї справи права позивача у цій частині позовних вимог не порушені. Оскільки суд не вправі вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, вищевказана позовна вимога не підлягає захисту судом і у її задоволенні слід відмовити у зв`язку з передчасністю її заявлення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини третьої статті 9 КАС України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Реалізовуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист шляхом звернення до суду, особа викладає у позовній заяві власне суб?єктивне бачення щодо свого порушеного права чи охоронюваного законом інтересу та спосіб його захисту. Однак, обов?язковою умовою здійснення такого захисту судом є об?єктивна наявність відповідного порушеного права чи законного інтересу. Вирішуючи спір, суд зобов?язаний надати об?єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Колегія суддів зазначає, що в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, у зв?язку із чим, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій суб?єкта владних повноважень у подальшому, оскільки, на момент звернення особи до суду таких не існує.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, установлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до пункту 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов?язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 13 Конвенції, окрім іншого визначає те, що спосіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний спосіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Судовим розглядом встановлено, що основний розмір пенсії позивачу призначено у розмірі 73 % з 17.12.1998.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 р. по справі № 440/169/19 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) щодо відмови у проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсії у розмірі 73 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ідентифікаційний код 13967927) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 73 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

Будь-яких доводів щодо відсутності у позивача права на перерахунок пенсії у розмірі 73% грошового забезпечення у листі Головного управління ПФУ в Полтавській області №1269-83/Б-02/8-1600/24 від 15 січня 2024 року не наведено.

У відповідності до рішення про перерахунок від 06.07.2023 року (а.с. 21) пенсія позивачу виплачується у розмірі 73 % грошового забезпеченння.

Колегія суддів зазначає, що відповідач ще не ухвалював рішення про перерахунок пенсії позивача на виконання цього рішення суду, відтак відсутні підстави для задоволення позову у цій частині з огляду на передчасність відповідних позовних вимог, оскільки на момент прийняття рішення, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

З урахуванням викладеного та зважаючи на те, що судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити, як передчасних, що вірно враховано судом першої інстанції.

Аналогічну за змістом позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 14 вересня 2020 року, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2021 року, у зразковій справі №560/2120/20.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що наразі відсутні підстави вважати, що виплата пенсії позивачу в розмірі 73% грошового забезпечення буде порушена відповідачем, а тому задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов?язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов?язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.03.2024 по справі № 440/2171/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій