Справа № 500/7044/23
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/7044/23 пров. № А/857/3648/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі № 500/7044/23 (суддя Мартиць О.І., м. Тернопіль) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у Тернопільський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просив визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у обчисленні грошового забезпечення ОСОБА_1 для розрахунку при звільненні з військової служби в розмірі 20899,73 грн. Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у зарахуванні ОСОБА_1 до грошового забезпечення для розрахунку при звільненні з військової служби щомісячну додаткову грошову винагороду. Визнати протиправним обчислення Військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення при звільненні ОСОБА_1 за період з 01.07.2023 по 07.07.2023 в сумі 4179,29 грн. Визнати протиправним обчислення Військової частини НОМЕР_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 в сумі 20899,73 грн. Визнати протиправним обчислення Військової частини НОМЕР_1 грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 в сумі 13375,82 грн. Визнати протиправним обчислення Військової частини НОМЕР_1 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 20899,79 грн. Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за жовтень 2022 року в розмірі 43548,39 грн. Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за листопад 2022 року в розмірі 30000 грн. Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за грудень 2022 року в розмірі 30000 грн. Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 обчислити грошове забезпечення ОСОБА_1 для розрахунку при звільненні з військової служби в розмірі 108856,71 грн. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до грошового забезпечення для розрахунку при звільненні з військової служби щомісячну додаткову грошову винагороду, отримувану за період з липня 2022 року по липень 2023 року. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення при звільненні за період з 01.07.2023 по 07.07.2023 в сумі 17592,05 грн. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в сумі 87956,98 грн. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні в сумі 56292,47 грн. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 87956,92 грн. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за жовтень 2022 року в розмірі 56451,61 грн. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за листопад 2022 року в розмірі 70000 грн. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 доплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду за грудень 2022 року в розмірі 70000 грн. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати з 08.07.2023 року по дату виконання судового рішення у даній справі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що довідка сама по собі не породжує право позивача на перерахунок пенсії, адже підставою перерахунку пенсії є нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України. Водночас, Кабінет Міністрів України не приймав рішень про зміну розмірів грошового забезпечення військовослужбовців за відповідною посадою, як і не були введені для них нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення. Таким чином вважає, що підстави для проведення перерахунку пенсії у зв`язку з надходженням нової довідки про розмір грошового забезпечення відсутні.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено у справі незначної складності, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів прийшла до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом першої інстанції, 25.02.2022 солдат запасу ОСОБА_1 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його було направлено для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 , яка підпорядковується в/ч НОМЕР_2 та належить до Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

06.04.2023 до військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт позивача, по суті якого просив начальник інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 (вх. №1647 від 06.04.2023), звільнити його з військової служби на підставі абз. 4 п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (зі змінами): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа: осіб з інвалідністю І чи II групи. У рапорті позивачем було зазначено, що на день його подання претензій до військової частини НОМЕР_3 не має.

04.07.2023 командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ по особовому складу від 04.07.2023 №60-РС, яким наказано позивача звільнити з військової служби у запас відповідно до абз. 4 п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (зі змінами): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи.

07.07.2023 позивачем було подано рапорт (вх. №2707 від 07.07.2023), відповідно до якого він доповів, що справи та посаду здав, претензій до військової частини НОМЕР_1 на день звільнення не має.

12.09.2023 позивачем подано заяву до відповідача, відповідно до якої просив дорахувати та виплатити:

- одноразову грошову допомогу при звільненні, врахувавши для обчислення додаткову грошову винагороду та індексацію;

- компенсацію за невикористану відпустку, врахувавши для обчислення додаткову грошову винагороду та індексацію;

- матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, врахувавши для обчислення додаткову грошову винагороду та індексацію;

- додаткову грошову винагороду у жовтні 2022 року з розрахунку - 100000 грн, з урахуванням вже проведених виплат за даний період;

- додаткову грошову винагороду у листопаді 2022 року з розрахунку 100000 грн, з урахуванням вже проведених виплат за даний період;

- додаткову грошову винагороду у грудні 2022 року з розрахунку 100000 грн, з урахуванням вже проведених виплат за даний період;

- компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Листом від 20.09.2023 №1495/3013пт «Про розгляд заяви позивача» від 12.09.2023 (вх. №849 від 19.09.2023) відповідачем наведено розрахунок виплат при звільненні.

Не погоджуючись з викладеними відповідачем аргументами у листі №1495/3013пт від 20.09.2023, позивач звернувся у суд першої інстанції з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно проведено розрахунок з позивачем усіх виплат, які йому передбачені у встановлених розмірах.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Як визначено статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Положення статті 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" визначають, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Частинами першою - четвертою статті 9 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Абзацом першим пункту 1 Постанови №168 (у первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 Постанови №168 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Тобто відповідно до пункту 1 Постанови №168 відповідна додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану щомісячно, а тому вона відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців.

У подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України №217 від 07.03.2022, №350 від 22.03.2022, №400 від 01.04.2022, №754 від 01.07.2022, №793 від 07.07.2022, №1066 від 27.09.2022, №1146 від 08.10.2022, №43 від 20.01.2023.

Так, підставою для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн Постановою №168 (у первинній редакції) було визначено лише наявність дії воєнного стану у відповідному місяці, за який вона виплачується.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100000,00 грн абзацом першим пункт 1 Постанови №168 (у первинній редакції) встановлено обов`язкові альтернативні підстави: або безпосередня участь у бойових діях; або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168" затверджено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, якими розширено коло осіб, яким виплачується додаткова винагорода у розмірі до 100000 грн, шляхом доповнення пункту 1 Постанови №168 абзацами такого змісту:

"Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)".

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168" Постанову №168 доповнено пунктом 21 такого змісту:

"21. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".

Порядок і умови виплати цієї допомоги військовослужбовцям у Збройних Силах України визначено наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", який набрав чинності 31.01.2023.

Отже, у період з 24.02.20222 по 31.01.2023 додаткова винагорода, як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення, у розмірі до 100000,00 грн підлягала виплаті військовослужбовцям Збройних Сил України, які проходять військову службу безпосередньо у військових частинах, відповідно до абзацу першого пункту 1 Постанови №168 лише у випадках: або безпосередньої їх участі у бойових діях; або у забезпеченні ними здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Поряд з цим, на період дії спірних правовідносин законодавством не було визначено, які документи підтверджують участь військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях чи у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

Згідно пункту 17 Розділу І "Загальні положення" Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022 Міністром оборони України було прийнято рішення №248/1298 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, а в подальшому, 23.06.2022 прийнято окреме доручення Міністра оборони України №912/з/29, в яких вказано виплату додаткової винагороди в 100000 гривень або 30000 гривень здійснювати на підставі наказів командирів військових частин - особовому складу військової частини.

Щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 позивача за періоди зазначені в позовних вимог, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні по пораненню (контузії), пов`язаному із захистом Батьківщини, у закладах охорони здоров`я, а саме у МКЛ №2 м. Краматорськ та у в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_1 , у період з 13.09.2022 по 17.09.2022 з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, що підтверджено витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині): №154 від 13.09.2022 про його вибуття на лікування та №158 від 17.09.2022 про його повернення з лікування.

За цей період позивачеві була сплачена додаткова винагорода із розрахунку 100000,00 грн на місяць. З 01.10.2022 по 06.10.2022 позивач продовжував забезпечувати здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а отже, за ці 6 днів набув право на отримання додаткової винагороди, обчисленої із розрахунку 100000,00 грн на місяць.

З 07.10.2022 позивач вибув у відпустку за сімейними обставинами та з інших поважних причин відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №178 від 07.10.2022), з 17.10.2023 у комунальне некомерційне підприємство "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" м. Івано-Франківськ (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №193 від 22.10.2022), з 28.10.2023 у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №199 від 28.10.2022).

Таким чином, у жовтні 2022 року позивач з 01.10.2022 по 06.10.2022 включно проходив службу у районі ведення бойових дій, а з 07.10.2022 по 31.10.2022 включно перебував не на службі, а з 07.10.2022 по 16.10.2022 у відпустці за сімейними обставинами, з 17.10.2022 по 27.10.2022 - на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я (не у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини) та з 28.10.2022 по 31.10.2022, і далі - у відпустці за станом здоров`я (не у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини).

01.11.2022 було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №252 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за жовтень 2022 року", пунктом 1 якого наказано виплатити особовому складу військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій додаткову винагороду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць, пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за жовтень 2022 року, відповідно до додатку 1 до цього наказу. Згідно із пунктом 4 вказаного наказу було наказано не виплачувати додаткову винагороду за період находження військовослужбовців на лікуванні не пов`язаному з участю в бойових діях, відпустках по сімейних обставинах.

У додаток 1 до наказу був включений позивач, із зазначенням періоду безпосередньої участі з 01.10.2022 по 06.10.2022, та із приміткою: "Бойове розпорядження командувача угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 01.07.2022р. №1/1454/428Т, Наказ командира ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " від 24.07.2022 №684 Наказ командира ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (по стройовій частині) від 15.08.2022 №66/дск, Витяг з наказу командира ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (по стройовій частині) від 23.09.2022 №105/дск, рапорт командира роти капітана ОСОБА_2 від 31.10.2022 №1999".

Таким чином, за жовтень 2022 року позивачеві була нарахована додаткова винагорода із розміру 100000 грн на місяць пропорційно дням участі у бойових діях у сумі 19354,84 грн (100000 грн/31 к.д. * 6 к.д. = 19354,84 грн).

Із початку листопада 2022 позивач продовжував перебувати у відпустці за станом здоров`я а потім вибув на лікування до Комунальне некомерційне підприємство "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" м. Івано-Франківськ (наказ командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.11.2022 №232.

Таким чином, у листопаді 2022 року позивач не перебував на службі, не перебував у районі ведення бойових дій, а перебував: з 01.11.2022 по 28.11.2022 - у відпустці за станом здоров`я (не у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини) та з 28.11.2022 по 30.11.2022, і далі - на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я (не у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини).

У зв`язку із зазначеним було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.12.2022 №341 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за листопад 2022 року". Згідно із пунктом 1 вказаного наказу наказано виплатити особовому складу військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій додаткову винагороду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць, пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за листопад 2022 року, відповідно до додатку 1 до цього наказу.

У додаток 1 до наказу позивач не був включений, а був включений у додаток 2, із приміткою: "не виплачується, находиться на лікуванні з 01.11. по 30.11".

Відповідно до наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) 08.12.2022 №240 позивача було направлено із 08.12.2022 у відпустку для лікування у зв`язку за хворобою у с. Велеснів Чортківського району Тернопільської області терміном-на 30 діб на підставі довідки військово-лікарської комісії вх.№157/1 від 06.12.2022, рапорту начальника медичної служби капітана ОСОБА_3 вх. №3655 від 08.12.2022.

Таким чином, у грудні 2022 позивач не перебував на службі, не перебував у районі ведення бойових дій, а перебував: з 01.12.2022 по 07.12.2022 - на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я (не у зв`язку із пораненням; пов`язаним із захистом Батьківщини); з 08.12.2022 по 31.12.2022, і далі - у відпустці за станом здоров`я.

08.01.2023 позивач прибув та припустив до виконання службових обов`язків, згідно із наказом командира військової частина НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.01.2023 №8.

02.01.2023 було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №4 "Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії за грудень 2022 року". Згідно пункту 1 вказаного наказу наказано виплатити особовому складу військової частині період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій додаткову винагороду в розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць, пропорційно часу проходження служби та участі у таких діях та заходах за грудень 2022 року, відповідно до додатку 1 до цього наказу.

У додаток 1 до наказу позивач не був включений.

Позивач був включений у додаток 2 до наказу (особовий склад військової частини, якому слід виплатити додаткову винагороду в розмірі 30000 грн в розрахунку на місяць), із приміткою: "знаходився на лікуванні: 01.12-31.12".

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.07.2023 №197 "Про виплату додаткової винагороди на період дії військового стану колишнім військовослужбовцям військової частиш за липень-листопад 2022 року" наказано виплатити нижчепойменованим колишнім військовослужбовцям додаткову винагороду за липень-листопад 2022 року у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. пропорційно в розрахунку на місяць, відповідно до додатку 1 до цього наказу.

Позивача було включено до додатку 1 до цього наказу із зазначенням періодів з 07.10.2022 по 31.10.2022 та із 01.11.2022 по 30.11.2022, із приміткою: "лікування/відпустка за сімейними обставинами". У подальшому позивачеві була доплачена додаткова винагорода за періоди з 07.10.2022 по 31.10.2022 та із 01.11.2022 по 30.11.2022 із розрахунку 30000 грн на місяць, а саме: за жовтень 2022 року - у сумі 24193,55 грн. (30000 грн/31 к.д. * 25 к.д.), за листопад 2022 року - 30000 грн.

У підсумку позивачеві було нараховано та виплачено за жовтень - грудень 2022 року такі суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168:

- за період з 01.10.2022 по 06.10.2022, коли він перебував у районі ведення бойових дій, та брав безпосередню участь у їх здійсненні - додаткову винагороду виходячи з розміру 100000 грн на місяць, у сумі 100000 грн/31 к.д. * 6 к.д. = 19354,84 грн;

- за період з 07.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, коли він не перебував на службі та у районі ведення бойових дій, а перебував на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустках за сімейними обставинами і за станом здоров`я (не у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини), додаткову винагороду виходячи з розміру 30000 грн на місяць, у сумі: за жовтень 2022 року 30000 грн/31 к.д. * 25 к.д. = 24193,55 грн; за листопад 2022 року - 30000 грн; за грудень 2022 року - 30000 грн.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, визначається на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій, рапорту командиру підрозділу.

Таким чином, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 та Окремого доручення Міністра оборони України, питання виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях. Зазначене визначення повинно бути відповідним чином оформлено належними документами: рапортами командира підрозділу, журналом бойових дій, бойовим наказом (бойовим розпорядженням).

Ніким іншим, окрім командування відповідної військової частини, питання безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, підтверджено бути не може.

З врахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно нарахував та виплатив позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 за вказаний період.

Щодо позовних вимог обчислення і доплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 7 розділу XXIV Порядку №260, розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

У пункті 6 окремого доручення Міністра оборони України від 01 лютого 2023 року №2683/з вказано, що: "Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав: смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків; поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану; у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини; порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: - онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія; - захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів; сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми. Інші підстави для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та її розміри будуть доведені окремим рішенням Міністра оборони України".

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань була нарахована виплачена позивачеві у 2023 році у зв`язку із пораненням (контузією), отриманим ним у 2022 році в розмірі його місячного грошового забезпечення 20899,72 грн.

Щодо позовної вимоги виплати одноразової грошової допомоги, при звільненні, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Пунктом 1 цього Порядку №460 визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Перед звільненням позивач відслужив за призовом під час мобілізації 16 повних місяців.

Отже, позивачеві правильно розрахована та правомірно виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 4% * 16 міс. = 64% від місячного грошового забезпечення, що склало 13375,82 грн.

тосовно позовних вимог виплати компенсації за невикористану відпустку, судом враховано те, що невикористана позивачем відпустка склала 30 календарних днів, компенсація за невикористану відпустку була нарахована у повному обсязі в сумі 20899,72 грн, яка дорівнює його місячному грошовому забезпеченню.

Відповідно до пункту 6 розділу XXXI Порядку №260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

При цьому слід зауважити, що не має правових підстав враховувати при обчисленні сум вказаних виплат середньомісячний розмір суми додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, яка виплачувалась позивачеві за попередні 12 місяців.

Позивач звільнений з лав Збройних Сил України та виключений зі списків особового складу військової частини з 07.07.2023 згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.07.2023 №188, маючи військове звання старшого солдата, посаду радіотелефоніста 2 стрілецької роти військової частиною НОМЕР_1 та вислугу років на момент звільнення 3 роки та 2 місяці (у тому числі відслужив за призовом під час мобілізації перед звільненням 16 місяців). Таким чином, у липні 2023 року позивач прослужив 7 днів (із 01 по 07 липня 2023 року).

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 розділу І Порядку №260 розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення. (абзац 3 пункту 7 розділу І Порядку №260).

Відтак, розрахунок щомісячного грошового забезпечення позивача за період з 01 по 07 липня 2023 року був проведений виходячи з наступного (в розрахунку на місяць): - оклад за посадою 2640 гривень на місяць; - оклад за військовим званням 530 гривень на місяць; - надбавка за вислугу років в розмірі 25% від посадового окладу і окладу за військовим званням, що становить 792,50 грн на місяць; - щомісячна премія за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 544% посадового окладу, що становить 14361,60 грн на місяць; - надбавка за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислуги років, що становить 2575,63 грн на місяць.

Щомісячне грошове забезпечення позивача в розрахунку за повний місяць у липні 2023 року складало 20899,73 грн.

Такими чином, розрахунок грошового забезпечення з 01 по 07 липня 2023 року був здійснений пропорційно до кількості днів, які прослужив позивач у згаданому місяці до дня виключення зі списків, а саме 20899,73 грн /31 * 7 = тому виходячи з цього сума нарахована йому становить 4719,29 грн (596,13 + 119,68 + 178,95 + 581,59 + 3242,94).

Окрім того, оскільки у липні 2023 року військова частина позивача виконувала бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, а саме оперативно-тактичного угрупування "Суми", то за період з 01 по 07 липня 2023 року позивачеві була нарахована додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, із розрахунку 30000 грн на місяць, у розмірі: 30000/31 * 7 = 6774,19 грн.

Таким чином, розмір грошового забезпечення позивача (включаючи додаткову винагороду) за період з 01 по 07 липня 2023 року склав 4719,29 + 6774,19 = 11493,48 грн, що повністю відповідає нормам чинного законодавства.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач провів з позивачем усі виплати відповідно до норм законодавства України та у відповідних розмірах, які належало виплатити ОСОБА_1 .

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі № 500/7044/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук