Справа № 165/3470/24
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/3470/24
Провадження № 2-а/165/27/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2024 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.
за участю секретаря Король І.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,
31.07.2024 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою серії ЕНА № 2680837 від 25.07.2024, винесеною поліцейським ВПД № 1 (смт. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП У Волинській області Марченком О.С., його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.21.11.б ПДР - порушення правил перевезення дітей віком до 12 років та зростом менше 150 см. без спеціального крісла, за що відповідальність передбачена ч. 10 ст. 121 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.
Вважає, що зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню з таких підстав.
Звертає увагу, що у оспорюваній постанові неправильно вказано місце, де водія зупинили працівники поліції, зокрема зазначено, що 25.07.2024 о 18:01 год. в с. Радовичі, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив правила перевезення дітей, а саме перевозив дитину віком до 12 років та зростом менше 150 см. без спеціального крісла, чим порушив п.21.11б ПДР України.
Позивач зазначає, що дійсно 25.07.2024 керував автомобілем марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 в салоні якого перебувало 4 пасажири: двоє дорослих та двоє дітей. Під час руху із с. Поромів в напрямку м. Нововолинська в с.Лежниця він був зупинений працівниками поліції, які повідомили його, що причиною зупинки є те, що в салоні автомобіля перебувала дитина віком до 12 років та зростом менше 150 см. без спеціального крісла.
Вказує, що невідомо кого з двох дітей, які перебували в салоні автомобіля, мав на увазі поліцейський, коли виносив постанову, крім того не можливо встановити, яким чином поліцейський визначив зріст дитини, оскільки не проводив жодних вимірювальних дій.
Частина 10 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил перевезення дітей.
Пунктом 21.11б ПДР України (в редакції зі змінами внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1105 від 20.10.2023) встановлено, що забороняється перевозити дітей, зріст яких менше ніж 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда. Наголошує, що в салоні його атомобіля знаходилось двоє дітей, дівчинка 12 років та хлопчик віком 9 років, але зріст дітей працівники поліції не вимірювали, а їх вік, враховуючи редакцію пункту 21.11.б ПДР , вирішального значення немає, то вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення ч.10 ст.121 КУпАП, є незаконною.
У зв`язку з викладеним, а також враховуючи, що у постанові про накладення адміністративного стягнення від 25.07.2024, окрім зазначених порушень, ще і вказана неправильна адреса особи, що притягується до адміністративної відповідальності, просить скасувати постанову серії ЕНА № 2680837 від 25.07.2024, винесену поліцейським ВПД № 1 (смт.Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП У Волинській області Марченком О.С., про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за ч.10 ст.121 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення. Також просить стягнути з відповідача на його користь 605,60 грн. судових витрат, понесених в зв`язку із сплатою судового збору при зверненні до суду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив задоволити його вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача Грищук В.П. в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.31). 18.09.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у ньому. Наголошує. що 25.07.2024 поліцейським СРПП ВПД №1 (сел.Іваничі) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капралом поліції Марченком О. при здійсненні патрулювання села Лежниця, близько 18.00 було виявлено транспортний засіб марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого перевозив дитину зростом до 150 см. без використання дитячої утримуючої системи, що б давало змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу. Звертає увагу, що водій не спростував факту того що не перевозить дітей без використання дитячої утримуючої системи. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. (а.с. 25-28).
Заслухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та переглянувши відеоматеріал запису нагрудної камери поліцейського, що на цифровому носії - DVD диску, доданий представником відповідача до відзиву, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не спростовані стороною відповідача, а відтак є підставними і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає таке.
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2680837 від 25.07.2024, винесеною поліцейським ВПД № 1 (смт. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП У Волинській області Марченком О.С., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.
З вказаної постанови вбачається, що 25.07.2024 о 18:01 год. в с. Радовичі ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 порушив правила перевезення дітей, а саме перевозив дитину віком до 12 років та зростом менше 150 см. без спеціального крісла, чим порушив п.21.11б ПДР України - порушення правил перевезення дітей, що не досягли 12 років без ременя безпеки, за що відповідальність передбачена ч.10 ст.121 КУпАП.
В суді встановлено, і про це представник відповідача вказує у відзиві, що місцем зупинки водія ОСОБА_1 є с.Лежниця, Пороміського ТГ Володимирського району Волинської області, а у оспорюваній постанові вказано с.Радовичі, що свідчить про не відповідність постанови вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06.11.2015.
Позивач також вказує, що у оспорюваній постанові не правильно зазначена адреса його проживання, що не спростовано представником відповідача.
Зміст постаснови, зокрема обставини, за яких, на думку відповідача, позивачем вчинено адміністративне правопорушення, викладено не у відповідності до тексту п.21.11.б ПДР України, де у редакціїї від 20.10.2023, відсутні посилання на вік дитини, а зазначається тільки про зріст дитини до 150 см., який, як встановлено з відеозапису, доданого представником відповідача до відзиву, не вимірювався працівником поліції, після зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 і спілкування з дітьми, що були пасажирами та не виходили з салона автомобіля, оскільки ніхто їм такої вимоги не ставив. Під час спілкування з поліцейським, діти, перебуваючи в салоні транспортного засобу, лише назвали свій вік, хоча обов`язковим для встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого п.10 ст.121 КУпАП, і належного підтвердження порушення водієм вимог п.21.11.б ПДР УКраїни, є визначення зросту дитини.
Згідно із ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, а тому доводи представника відповідача, наведені у відзиві стосовно того, що позивач, як водій, не спротстував факту того, що не перевозить дітей без використання утримуючої системи, суд до уваги не бере.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Матеріалами справи не підтверджено належного виконання відповідачем вимог вказаної норми.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача на заперечення обставин вказаних у оспорюваній постанові, а в судовому засіданні не здобуто доказів, які б спростовували твердження позивача, які суд приймає до уваги, як належні і допустимі.
Отже, з врахуванням наданих суду доказів і норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що наявність складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.10 ст.121 КУпАП, у діях ОСОБА_1 , належними доказами, не доведена.
Стаття 7 КАС України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може грунтуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 10 ст. 121 КУпАП відповідачем не з`ясовано всіх фактичних обставин справи, не правильно викладено вимоги п.21.11.б ПДР України, не правильно вказано місце події, не доведено вини особи належними і допустимим доказами, а тому вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕНА № 2680837 від 25.07.2024, винесену поліцейським ВПД № 1 (смт. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП У Волинській області Марченком О.С. і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Також до відшкодування з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань належить 605,60 грн. судових витрат, понесених ОСОБА_1 по сплаті судового збору (а.с.6).
Керуючись ст.3, ст.9, ст.72, ст.73, ст.77, ст.19, ст.242, ст.243, ст.246, ст.286 КАС України, на підставі ч.10 ст.121 КУпАП, суд,
Адміністративний позов задоволити.
Скасувати постанову серії ЕНА № 2680837 від 25.07.2024, винесену поліцейським ВПД № 1 (смт. Іваничі) Володимирського районного відділу поліції ГУНП У Волинській області Марченком Олександром Сергійовичем, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.10 ст. 121 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 510 грн. та закрити справу про адміністраивне правопорушення.
Відшкодувати з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судових витрат, понесених по сплаті судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук