Справа № 296/3241/24
Суддя: Анциборенко Н. М.
Дата ухвалення: 2024-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/3241/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Головного управління Національної поліції у Житомирській області і просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №319085 від 09.03.2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.03.2024 року поліцейським з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 Звягельського РВ ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №319085, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510,00 грн.

У вищевказаній постанові зазначено, що 09.03.2024 о 02 год 22 хв в смт. Довбиш по вул. Соборній водій керував т/з під час зупинки працівниками поліції змінюючи напрямок руху ліворуч не подав покажчик повороту у відповідному напрямку, не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.9.2 б, 2.1 а ПДР.

Однак позивач своєї вини не визнає та вважає, що у його діях не було ознак правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а відтак вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених вказаними статтями, було протиправним та необгрунтованим рішенням працівника поліції.

Так, 09.03.2024 близько 02 год 22 хв позивач рухався на своєму автомобілі марки "Рено Сценік" д.н.з. НОМЕР_1 до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Заїхавши до свого домоволодіння у двір його будинку забіг працівник поліції та повідомив, що зупинив позивача за порушення ним ПДР, на що позивач відповів, що не бачив та не чув, що його хтось зупиняв.

У ході спілкування з поліцейськими позивач вимагав пояснити йому причину його зупинки, на що поліцейський зіслався на той факт, що позивач не увімкнув покажчик повороту при здійсненні маневру повороту, що заперечував позивач.

У подальшому коли працівник поліції заговорив про розгляд справи, то позивач заявив усне клопотання про надання йому захисника, оскільки він не є обізнаним у праві, однак, працівниками поліції не було вчинено жодних дій на забезпечення захисника позивачу.

Разом із тим на відеозаписі, який отримано 03.04.2024 через адвокатський запит до Звягельського РВП ГУНП в Житомирські області, то взагалі відсутня будь-яка інформація про складання відносно позивача будь - яких постанов чи протоколів, відсутній розгляд справ по суті, ознайомлення із доказами та правами особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Позивач бачив як працівник поліції вимкнув відеозапис, після чого поліцейські сіли до службового автомобіля та поїхали, не склавши відносно нього жодних адміністративних матеріалів.

Про дану постанову позивачу стало відомо через додаток "Дія".

Вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Інспектор поліції ОСОБА_2 з метою проведення профілактичної бесіди та роз`яснення позивачу про порушення ПДР зазначив, що оскільки той порушив ПДР, то він як поліцейський відповідно до Закону України "Про національну поліцію" та п.2.4 ПДР України має право та підставу вимагати у нього пред`явити документи, передбачені п.2.1 ПДР України.

Водночас позивач інспектору поліції зазначив, що ним не доведено належними і допустимими доказами факту порушення ним ПДР України і його вимога про пред`явлення документів, у т.ч. реєстраційного документу на транспортний засіб, є не обґрунтованою.

Поліцейський порушив права позивача та порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вимог щодо вчинення зазначених дій поліцейським вчинено не було.

Керуючись вищевказаним вважає, що не було складу адміністративних порушень, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ББА №319085 від 09.03.2024 є необгрунтованою, безпідставною та такою, що грубо порушує норми чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене позивач просить позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.17).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.18).

Представник відповідача подав відзив на адміністративний позов (а.с.23-28) та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки зі змісту постанови вбачається, що 09.03.2024 року о 02 год 22 хв по вул. Соборній в смт Довбиш Звягельського району Житомирської області водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Renault Megane Scenic", номерний знак НОМЕР_2 , при зміні напрямку руху не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та не мав при собі (не пред`явив для перевірки) посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб і страхового полісу, чим порушив п.п.2.1 а, б, ґ та 9.2 б Правил дорожнього руху.

У зв`язку з порушенням вищевказаних норм поліцейським з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 (м. Баранівка) Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 122 та частиною 1 статті 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем (транспортними засобами) знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем (транспортний засіб) може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями( т/з), погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем (т/з) зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

У даному випадку позивач порушив ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Причиною зупинки ОСОБА_1 стало те, що останній 09.03.2024 року о 02 год 22 хв рухався на автомобілі по вул. Соборній у смт. Довбиш Звягельського району Житомирської області у комендантську годину, а також з порушенням вимог зазначених вище Правил дорожнього руху України.

За таких обставин приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, тому доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було.

Доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху є винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відео-докази.

Звертає увагу суду, що позивачем не наведено обставин, які б свідчили про порушення поліцейським вимог Закону № 580-VIII при здійсненні відеозапису, що може бути підставою для виключення такого електронного доказу з числа доказів у розумінні ст.251 КУпАП.

Так, переглядом відеозапису із відео-реєстратора службового автомобіля установлено, що на відео зафіксовано рух автомобіля марки "Renault Megane Scenic", номерний знак НОМЕР_2 , у комендантську годину, з порушенням Правил дорожнього руху України, а саме не увімкнення при зміні напрямку руху покажчик повороту відповідного напрямку, його подальшу зупинку на вимогу працівників поліції.

Згідно відео із нагрудного відео-реєстратора поліцейського установлено, що відразу після зупинки автомобіля поліцейські підійшли до водія ОСОБА_1 та повідомили йому про причину зупинки та суть скоєного ним адміністративного правопорушення.

У подальшому ОСОБА_1 не зважаючи на неодноразові прохання поліцейських пред`явити документи на право керування транспортним засобом ОСОБА_1 документи (посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс) не надав, поводив себе зухвало, намагався спровокувати конфлікт з правоохоронцями.

Також на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 поліцейськими було роз`яснено ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП та порядок оскарження постанови.

Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, тому позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках.

Слід також зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористався.

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов, зокрема, у справі 53 7/6068/16-а від 20.08.2020.

Отже, аналіз матеріалів справи свідчить про дотримання працівниками поліції порядку прийняття постанови з роз`ясненням суті скоєного адміністративного правопорушення, наданням (роз`ясненням) позивачу його прав, можливості подання заперечень (клопотань), залучення спеціаліста в галузі права (адвоката).

За встановлених обставин доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення ним правопорушень, за які передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП, є безпідставними та не обґрунтованими, а крім того жодними доказами не підтвердженими.

Хоч КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача, однак, це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Твердження позивача на неправомірні дії з боку поліцейського, допущені під час складання спірної постанови, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Тому відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 09.03.2024 року поліцейським з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Мельниченком В.М. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №319085 у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що позивач 09.03.2024 о 02 год 22 хв у смт.Довбиш по вул. Соборній керував транспортним засобом та під час зміни напрямку руху не увімкнув показчик повороту відповідного напрямку руху повертаючи праворуч та ліворуч, а також не мав при собі та не пред`явив на законну вимогу поліцейського реєстраційних документів на транспортний засіб, страховий поліс, посвідчення водія, чим порушив п.п.9.2.б, 2.1.а, 2.1.б Правил дорожнього руху України (а.с.11).

На підтвердження правомірності свого рішення представник відповідача до відзиву на позовну заяву додав диск, який містить відеофіксацію події (а.с.30).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті133,частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим як вбачається з відеозапису із нагрудного відео реєстратора поліцейського та відео реєстратора службового автомобіля позивач, рухаючись під час комендантської години, відповідно до п.9.2 ПДР України не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, а саме перед поворотом праворуч та ліворуч,вживаючи нецензурну лайку відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс для перевірки на вимогу працівника поліції, аргументуючи це тим, що не повинен їх пред`являти, оскільки не порушував Правила дорожнього руху, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а зазначено, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Натомість відеозапис, наданий суду відповідачем, містить саме відомості про вчинення позивачем правопорушення.

З урахуванням зазначеного відповідачем обґрунтовано та законно прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином суд приходить до висновку, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ББА №319085 відносно ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.5-7, 9, 77, 90, 241-247, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постановивідмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Житомирській області,

м. Житомир, вул. Старий Бульвар, буд.5/37

Суддя Н.М. Анциборенко