Справа № 945/2292/24
Суддя: Павленко І. В.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/2292/24
Провадження № 2-а/945/15/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Павленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань Сербиної К.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Петренко К.Д.,

представника відповідача Остапчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 686 від 02.08.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.09.2024 року через додаток monobank («монобанк») позивачу стало відомо про блокування карток Монобанку державною виконавчою службою. Позивач 18.09.2024 звернувся із письмовою заявою до ВДВС Миколаївського РУЮ, в якій просив надати відомості про те, на підставі чого здійснення накладення арешту на карткові рахунки. 23.09.2024 року з виконавчої служби надійшли матеріали, серед яких була постанова № 686 за справою про адміністративне правопорушення від 02.08.2024 року. 24.09.2024 позов був поданий до суду. За таких обставин вважає, що строк на подання позовної заяви, встановлений ст. 289 КУпАП, з урахуванням положень ст.121 КАС України, пропущено ним з поважних причин.

З постановою № 686 від 02.08.2024 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 не погоджується з таких підстав: він не порушив ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки в нього завжди с собою є мобільний телефон в якому є військово-обліковий документ сформований в Резерв + с QR кодом , який він загрузив собі у телефон ще 19.06.2024 року. Згідно відомостей з Резерв + ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 та має відстрочку за п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 09.11.2024 року. Позивач визнає той факт, що дійсно його зупиняли працівники поліції 04 серпня 2024 року відвозили до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1Б (1Б/1), однак після ознайомлення співробітниками поліції з відомостями з електронного військово-облікового документа та паспортом громадянина України його відпустили у той же день. 04.08.2024 ОСОБА_1 не відвідував ІНФОРМАЦІЯ_5 . Жодних протоколів про адміністративне правопорушення на нього не складалося, позивач не повідомлявся про розгляд щодо нього справи, позивач надав працівникам поліції на огляд відомості з електронного військово-облікового документа.

Крім того, позивач вважає, що постанова є незаконною, з урахуванням того, що дата її винесення зазначена раніше ніж обставин, які містяться в ній. Крім того, дата винесення постанови 02 серпня 2024 року не відповідає даті постанови № 686 від 05 серпня 2024 року, що визначено наприкінці цієї ж постанови у відомостях про її отримання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказана постанова в порушення вимог ст. 283 КУпАП не містить час вчинення адміністративного правопорушення, в постанові не наведеного жодного доказу, які б підтверджували факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу десятиденний строк для усунення недоліків.

15 жовтня 2024 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній просить прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у адміністративній справі.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2024 року позовна заява була прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.10.2024 представник відповідача подав до суду відзив в якому зазначив, що 18 жовтня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла ухвала про відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 . Ознайомившись з позовною заявою ІНФОРМАЦІЯ_5 вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. В позовній заяві позивач зазначає, що у нього мається мобільний телефон в якому є військово-обліковий документ сформований в додатку «Резерв+» який він загрузив собі в телефон 19.06.2024 року. Однак під час перебування 3-4 серпня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 свій електронний військово-обліковий документ працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки не надав. Факт перебування Позивача в ніч з 3 на 4 серпня 2024 року підтверджується рапортом інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Миколаївській області ст. л-та поліції ОСОБА_3 від 03.08.2024, витягом єДокумента із мобільного додатку «Дія» та іншими документами по справі. Також позивач в своєму позові вказує, що відносно нього, жодних протоколів не складалося і не повідомлялося про дату, час та місце розгляду справи. Однак дане твердження не відповідає дійсності оскільки відносно позивача працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 в ніч з 3 на 4 серпня 2024 року було складено протокол про адміністративне правопорушення № 686 де вказано про дату, час та місце розгляду адміністративної справи. Підписувати протокол позивач в присутності співробітників патрульної поліції відмовився про що в протоколі було зроблено відповідний запис. Копія протоколу № 686 відразу-ж була вручена Позивачу, тож він був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Під час складання постанови по адміністративній справі було допущено технічну помилку в даті складання постанови, помилково замість цифри 5 було проставлено цифру 2, що підтверджується текстом самої постанови в передостанньому абзаці, де вказано що постанова № 686 від 05 серпня 2024 року а також супровідним листом від 06.08.2024 року відповідно до якого Позивачу 06.08.2024 року за вих. № 7629 засобами поштового зв`язку була направлена копія вказаної вище постанови. Конверт із копією постанови № 686 від 05.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 не повернувся, що свідчить про отримання Позивачем конверта з копією вказаної постанови.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Петренко К.Д. в судовому засіданні вимоги позову підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Адвокат Петренко К.Д. надала пояснення по суті позовних вимог, які співпадають з доводами, викладеними у позові.

Представник відповідача Остапчук О.С. в судовому засіданні проти задоволенні позову заперечила, з підстав, викладених у відзиві. Наголошувала на тому, що позивач не мав при собі та не пред`явив працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 військово-облікові документи, що є порушенням, за яке відповідальність передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також зауважила, що вимоги ст. 277-2 КУпАП поширюється на адміністративні справи, які розглядаються в суді. В даному випадку відповідно до вимог ст. 235 КУпАП справа розглядається начальником відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно до вимого ст. 277 КУпАП може бути розглянута у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів навіть у день складання протоколу про адміністративне правопорушення. Позивач був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином в момент ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення та отримання копії даного протоколу. Аналогічного висновку дійшов П`ятий Апеляційний адміністративний суд у своїй постанові по справі № 489/6706/23 від 24.01.2024 року. Будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення Позивач на розгляд справи не прибув, про неможливість прибути на розгляд адміністративної справи відносно Позивача, він Відповідача не повідомляв та клопотань про перенесення розгляду справи на інший день не заявляв. Зважаючи на викладене, відповідач просив суд в задоволені позовної заяви гр. ОСОБА_1 відмовити повністю, а постанову № 686 від 05 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 залишити без змін.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі № 607/7987/17.

Згідно із ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом взято до уваги те, що ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.

Згідно із абзацом 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указами Президента України № 64/2022 та № 69/2022 від 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по цей час. Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Диспозиція ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто передбачає вказівку про порушення вимог іншого нормативно-правового акта.

В протоколі № 686 від 03.08.2024 та постанові № 686 від 02.08.2024, які досліджені судом, суб`єктом владних повноважень вказано, що відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560 під час здійснення мобілізаційних заходів військовозобов`язані повинні мати при собі військово обліковий документ, однак не вказано конкретний пункт Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, порушення якого ставилося ОСОБА_1 у провину, чим порушено вимоги ст. 256 КУпАП.

Відсутність у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення необхідного посилання на конкретну норму закону або підзаконного нормативно-правового акту щодо правил військового обліку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у рішеннях ЄСПЛ ((п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови (Metropolitan Church of v. Moldova), згідно якого «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

При дослідженні інших доказів, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено таке.

Відповідно до рапорту ОСОБА_3 від 03.08.2024 адресованому начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час несення служби екіпажом Корвет 301 було виявлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який згідно бази ІПНП знаходиться в активному розшуку ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.03.2024 р. За територіальністю ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого з`ясування обставин справи.

Відповідно до протоколу АЗ № 101042 від 04.08.2024 ОСОБА_1 був затриманий та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1 а 04.08.2024 о 00 год. 30 хв. у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ст. 210 КУпАП для з`ясування обставин по справі та складання адміністративного протоколу співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 . Час фактичного затримання 00 год. 20 хв. 04.08.2024. В графі ознайомлення особи з його правами та обов`язками міститься надпис відмовився. Протоколом зафіксовано, що при особистому огляді тілесні ушкодження виявленні: подряпини в районі обличчя та подряпини ніг, від медичної допомоги відмовився. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився, від надання пояснень щодо скарг або зауважень також відмовився, як вказано в протоколі затримання.

Протокол затримання особи не містить інформації де саме була затримана особа.

Відповідно до протоколу № 686 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.08.2024, складеному офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшим сержантом ОСОБА_4 , 04.08.2024 ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з працівником національної поліції. Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, у якого при собі відсутній військовий обліковий документ у громадському місті. Дана особа була доставлена співробітниками Патрульної поліції Миколаївської області (протокол адміністративного затримання № 101042 від 04.08.2024 р.). Відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560 під час здійснення мобілізаційних заходів військовозобов`язані повинні мати при собі військово обліковий документ. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

В тексті протоколу міститься інформація, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 10 хв. 05.08.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

При цьому, в графі «Підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» міститься «V», тобто підпис відсутній.

В графі «Пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності» вказано, що «гр. ОСОБА_1 відмовився від підпису, було зафіксовано боді камерою у присутності співробітниками поліції, БК 470582».

В графі «Підпис посадової особи, яка склала протокол вказано « ОСОБА_4 , підпис». Копію протоколу отримав 04.08.2024, однак підпис ОСОБА_1 відсутній. Відсутність підпису підтвердив також представник відповідача у судовому засіданні.

З наданих документів вбачається, що 03.08.2024 складено рапорт ОСОБА_5 про доставку ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак в протоколі затримання від 04.08.2024 чітко вказано, що час затримання час фактичного затримання 00 год. 20 хв. 04.08.2024. За таких обставин не можливо скласти протокол про адміністративне правопорушення № 686 з датою складення 03.08.2024, оскільки лише 04.08.2024 позивач був затриманий працівниками патрульної поліції, як і неможливо доповісти про затримання особи, яка фактично ще не затримана.

Як вбачається з досліджених документів, і як підтвердив представник відповідача, єдиним доказом належного повідомлення особи, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, є запис боді камери співробітника поліції.

До відзиву відповідачем додано лист ІНФОРМАЦІЯ_2 № 11764 від 20.10.2024 адресований начальнику Управління патрульної поліції ММУ УМВС України в Миколаївській області, з проханням надати відеозапис із бодікамери наряду патрульної поліції «Корвет 301» здійснений під час доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 в ніч з 03.08.2024 на 04.08.2024. В разі неможливості надання відеозапису просять повідомити причину.

В судовому засіданні представник відповідача повідомила, що відеозапис вони надати не зможуть, оскільки в телефонному режимі була отримана інформація, що строк зберігання таких записів складає 30 днів і вона вже знищена.

Інших доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи не надано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

За таких обставин, суд констатує, що відповідачем не доведено жодним доказом факт повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами передбаченими ст. 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17 від 21.03.2019 року у справі за №489/1004/17 від 30.01.2020 року у справі за №308/12552/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Оскільки наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі за № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі за № 591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі за № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі за № 286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі за № 676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі за № 465/5145/16-а.

Судом встановлено, що позивача, всупереч вимогам чинного законодавства, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки відсутні докази такого повідомлення. Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено начебто 03.08.2024 року, але представник відповідача вказав, що фактично його складено 04.08.2024, а розгляд справи відбувся наступного дня 05.08.2024 року, чим позбавлено ОСОБА_1 прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП. Суд при цьому зазначає, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право саме завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується тільки інформуванням особи про час та місце розгляду справи, але і дотриманням відповідного строку такого інформування.

Судом досліджено також постанову № 686 за справою про адміністративне правопорушення від 02.08.2024, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено штраф у сумі 17000 грн.

В постанові № 686 від 02.08.2024 вказано, що 04.08.2024 ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з працівником національної поліції. Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, у якого при собі відсутній військовий обліковий документ у громадському місті. Дана особа була доставлена співробітниками Патрульної поліції Миколаївської області (протокол адміністративного затримання № 101042 від 04.08.2024 р.). Відповідно до вимог Постанови КМУ від 16.05.2024 року № 560 під час здійснення мобілізаційних заходів військовозобов`язані повинні мати при собі військово обліковий документ. Таким чином ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Однак, в постанові № 686 від 02.08.2024 не вказано конкретний пункт Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, порушення якого ставиться ОСОБА_1 у провину, чим порушено вимоги ст. 256 КУпАП.

Відсутність у постанові про адміністративне правопорушення необхідного посилання на конкретну норму закону або підзаконного нормативно-правового акту щодо правил військового обліку, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, прямо суперечить принципу правової визначеності, про що було зазначено вище.

Представник відповідача надав пояснення, що в даті постанови допущена опечатка, що вбачається з самого тексту постанови, де на 2 аркуші вказано вірну дату 05.08.2024.

Однак, зважаючи на те, що всі інші документи, які надані відповідачем як докази правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності і які досліджені судом, так само містять невідповідності за датою їх складення, в них не зазначено конкретної норми закону або підзаконного нормативно-правового акту щодо правил військового обліку, які порушені позивачем, суд оцінює їх критично.

Більш того, справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності розглянута без належного повідомлення особи, яка притягується до відповідальності, що є неприпустимим.

Також слід вказати, що відповідно до п. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Оскільки, як стверджує відповідач ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ та не пред`явив його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки і все відбувалось в ІНФОРМАЦІЯ_9 , то під час такої перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки мав здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів.

Однак матеріали справи таких доказів не містять.

При цьому, відповідно до Закону України № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09 травня 2024 року, який набув чинності 19 травня 2024 року статтю 210 КУпАП було доповнено приміткою: «Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи».

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основним завданням Реєстру є ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України.

Згідно ч. 1, п. 3, 5 ч. 2, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру). Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Держатель Реєстру організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України «Про публічні електронні реєстри»; надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру.

Органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Отже, маючи можливість отримати інформацію про позивача як військовозобов`язаного з інших відомчих реєстрів, службовими особами відповідача її не було використано, що доводить відсутність всебічного та повного встановлення всіх обставин справи.

Також ОСОБА_1 у позовній заяві та у судовому засіданні стверджував, що він був затриманий працівниками поліції та доставлений до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, що знаходиться по вулиці Новозаводська, 1Б у м. Миколаєві, а не в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Як під час затримання, так і в подальшому в Управлінні патрульної поліції в Миколаївській області він пред`являв співробітникам поліції відомості з електронного військово-облікового документа сформованого в Резерв + з QR кодом, який він загрузив у свій мобільний телефон 19.06.2024 та паспорт громадянина України і його в той же день відпустили, надавши копію протоколу про затримання.

Судом досліджено надані позивачем документи: роздруківка інформації з Резерв + Військово-обліковий документ, де вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Миколаїв), «придатний» відповідно до постанови ВЛК від 15.11.2023, має відстрочку за п. 1 ч. 3 ст. 23 до 09.11.2024. Дата уточнення даних 19.06.2024. Міститься відмітка «Дані уточнені вчасно».

Також в матеріалах, які долучені відповідачем до відзиву, міститься фотографія екрану телефону позивача із застосунку «Дія» з його паспортними даними та вказано на фото де розміщена Картка платника податків, що документ оновлено о 01:17 04.08.2024. Цей доказ на думку суду підтверджує, що позивач пред`являв працівникам поліції або іншим особам свій мобільний телефон з відкритим застосунком «Дія» як мінімум у зафіксований час, і ці особи мали можливість зробити фото екрану. Суд вважає, що абсолютно недостовірною виглядає інформація, що маючи Військово-обліковий документ з Резерв + та QR код, маючи відстрочку за п. 1 ч. 3 ст. 23 до 09.11.2024, позивач пред`явив паспорт в застосунку «Дія», але не пред`явив військово-обліковий документ, який був у нього у наявності, що підтверджено матеріалами справи.

Також в жодному дослідженому документі не вказано, де саме затримано позивача та яке саме громадське місце мається на увазі як місце вчинення адміністративного правопорушення.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не надав суду жодних належних, достатніх та достовірних доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тобто не довів законність постанови про накладання адміністративного стягнення. Під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності порушені його права, гарантовані Конституцією України, КУпАП, оскільки він не повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Матеріали справи також не містять належних доказів направлення на адресу позивача копії постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин суд вважає доведеними поважність причин пропуску строку на оскарження постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_6 від 02 серпня 2024 року № 686 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, а також доведена обґрунтованість позовних вимог.

Згідно із вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні жодні належні та достовірні докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов до висновку, що постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 19, 72-77, 246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковника ОСОБА_6 від 02 серпня 2024 року № 686 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 гривень, а провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено 28.10.2024.

Суддя І. В. Павленко