Справа № 120/4310/24
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 жовтня 2024 р. Справа № 120/4310/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку

в с т а н о в и в :

03.04.2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області №101 від 23.01.2024 року «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області» в частині застосування до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 52 о/с від 18.03.2024 року «щодо особового складу» в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 з посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.03.2024 року по дату винесення судом рішення у справі, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що за результатами службового розслідування складено висновок від 23.01.2024 року, у п. 2 резолютивної частини якого зазначено: "Відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування, вважати такими, що підтвердилися".

Вподальшому, наказом начальника ГУНП у Вінницькій області №101 від 23.01.2024 року, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII, частини 1, пунктів 1, 2, 6, 9 частини 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, абзацу 5 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІ, пунктів 1.3 та 2.5 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, пунктів 2.26, 2.33 та 2.44 розділу 11 посадової інструкції, застосувати до поліцейського сектору реагування патрульної відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0036519) дисциплінарне стягнення у виді у виді звільненні зі служби в поліції.

У зв`язку з реалізацією вказаного дисциплінарного стягнення, наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 18.03.2024 року №52 о/с, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 19.03.2024 року.

Вважаючи вказані вище накази відповідача протиправними та з метою їх скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 08.04.2024 року даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, а саме: надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду.

18.04.2024 року позивач на виконання вимог вказаної ухвали суду подав до суду заяву, у якій просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 23.04.2024 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

01.05.2024 року представник відповідача подала відзив на адміністративний позов, у якому вказала, що у ході службового розслідування установлено, що 09.01.2024 року о 00:55 екіпажем УПП у м. Києві ДПП НП України у складі: заступника командира роти №6 батальйону №4 полку № 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та поліцейського роти № 6 батальйону №4 полку №1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП НП України старшого сержанта поліції ОСОБА_3 під час патрулювання проспекту Валерія Лобановського м. Київ за порушення комендантської години біля буд. №27 було зупинено автомобіль марки «Opel Omega», держаний номерний знак НОМЕР_1 (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 власник ОСОБА_4 ), під керуванням поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , (перебував поза службою у цивільному одязі, без вогнепальної зброї), який відповідно до наказу ГУНП у Вінницькій області від 29.12.2023 N? 189 о/с перебував у щорічній відпустці.

Під час перевірки документів та спілкування із старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , який на момент зупинки знаходився за кермом згаданого автомобіля поліцейськими УПП у м. Києві було встановлено, що останній має явні ознаки алкогольного сп?яніння (різкий та характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та хитка хода).

3 огляду на це, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735, поліцейськими УПП у м. Києві ОСОБА_7 неодноразово (понад 3 рази) було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки із використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», або у відповідному закладі охорони здоров?я. На ці неодноразові пропозиції старший сержант поліції ОСОБА_8 , з початку категорично відмовлявся, потім не надав чіткої відповіді та всіляко ухилявся від проходження огляду на стан сп?яніння.

Вказала, що як наслідок, поліцейськими УПП у м. Києві ДПП НП України відповідно до вимог статті 254 КУпАП та розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, о 01:30 год. відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 724347 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП (пункт 2.5 ПДР України за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння), а також останнього відсторонено від керування транспортним засобом.

Також вказала, що до протоколу внесено відомості про те, що 09.01.2024 року (допущено механічну помилку зазначено дату у протоколі 09.12.2024) о 01:10, по проспекту Валерія Лобановського, 27 м. Київ, водій ОСОБА_8 керував транспортним засобом «Opel Omega», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та хитка хода. Від проходження огляду в установленому законом порядку водій відмовився.

Представник відповідача наголошувала про те, що підставою для призначення службового розслідування став не факт оформлення відносно старшого сержанта поліції ОСОБА_5 адміністративних матеріалів чи керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп?яніння (стані сп?яніння), а вчинення ним дій, сутність яких полягає у порушенні службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, а також дій, які суперечать інтересам законності, дискредитують звання поліцейського та підривають авторитет Національної поліції України. Такі дії указують про реальну наявність у поведінці ОСОБА_5 ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, яка спричинила негативні наслідки та причинного зв?язку між ними і діями порушника дисципліни.

Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

02.05.2024 року представник відповідача подала до суду DVD-диск.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до наказу ГУНП у Вінницькій області № 94о/с від 07.07.2023 року ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

09.01.2024 начальником УГІ ГУНП у Вінницькій області підполковником поліції ОСОБА_9 подано доповідну записку (вих. УГІ ГУНП №45/37/01-2024) керівництву ГУНП та запропоновано призначити службове розслідування у зв?язку з можливим порушенням службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , (керування ним автомобілем із явними ознаками алкогольного сп?яніння, відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп?яніння, перешкоджання останнім поліцейським УПП виконувати їхні обов?язки та вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України), а також для вивчення ефективності проведення відповідної роботи безпосереднім та прямим керівниками щодо зміцнення службової дисципліни серед підлеглих.

Про вказану подію, відповідно до Переліку правопорушень та подій, інформація про які подається до центрального органу управління поліції, головних управлінь Національної поліції в Автономній республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, затвердженого наказом НП України від 04.07.2018 року №645, повідомлено Департамент головної інспекції НП України (інформаційна довідка від 09.01.2024 року № 50/125/67/01-2024).

За фактом отриманої інформації та з метою повної, усебічної та об`єктивної перевірки відомостей про можливе порушення службової дисципліни ОСОБА_1 , наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 09.01.2024 року № 49 призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію для його проведення.

23.01.2024 року начальником ГУНП у Вінницькій області затверджено висновок за результатами службового розслідування за відомостями, викладеними у доповідній записці начальника УГІ ГУНП у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_10 від 09.01.2024 року.

Зокрема, висновком службового розслідування було встановлено, що 09.01.2024 року о 00:55 год. екіпажем УПП у м. Києві ДПП НП України у складі: заступника командира роти №6 батальйону №4 полку №1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та поліцейського роти № 6 батальйону №4 полку №1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП НІ України старшого сержанта поліції ОСОБА_3 під час патрулювання проспекту Валерія Лобановського м. Київ за порушення комендантської години біля буд. №27 було зупинено автомобіль марки «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_3 (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власник ОСОБА_4 ), під керуванням поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУ старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , (перебував поза службою у цивільному одязі, без вогнепальної зброї), який відповідно до наказу ГУНІ у Вінницькій області від 29.12.2023 року №189 о/с перебував у щорічній відпустці.

Під час перевірки документів та спілкування із старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , який на момент зупинки знаходився за кермом згаданого автомобіля поліцейськими УПП у м. Києві було встановлено, що останній мас явні ознаки алкогольного сп?яніння (різкий та характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та хитка хода).

3 огляду на це, відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року 1452/735, поліцейськими УПП у м. Києві ОСОБА_7 неодноразово (понад 3 рази) було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння на місці зупинки із використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest», або у відповідному закладі охорони здоров?я. На ці неодноразові пропозиції старший сержант поліції ОСОБА_8 , з початку категорично відмовлявся, потім не надав чіткої відповіді та всіляко ухилявся від проходження огляду на стан сп?яніння. При цьому, під час розмови з патрульними поліцейськими УПП у м. Києві старший сержант поліції ОСОБА_8 вів себе зухвало, в окремих випадках, агресивно, вживаючи періодично слова ненормативної лексики.

Як наслідок, поліцейськими УПП у м. Києві ДПП НП України відповідно до вимог статті 254 КУпАП та розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, о 01:30 год. відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №724347 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУПАП (пункт 2.5 ПДР України за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння), а також останнього відсторонено від керування транспортним засобом.

Встановлено, що дану подію поліцейські УПП у м. Києві ДПП НП України старший лейтенант поліції ОСОБА_11 та старший сержант поліції ОСОБА_12 фіксували на портативні відеореєстратори (№ 472997 та № 470178).

Для з?ясування фактичних обставин оформлення адміністративних матеріалів відносно старшого сержанта поліції ОСОБА_5 на адресу УПП у м. Києві ДПП направлено запит щодо надання копій адміністративних матеріалів та відеозаписів з нагрудних камер поліцейських (лист від 10.01.2024 року № 39/37/01-2024).

Вивченням копії адміністративного протоколу серії ААД №724347 з?ясовано, що 09.01.2024 (допущено механічну помилку зазначено дату у протоколі 09.12.2024 року) о 01:30 по проспекту Валерія Лобановського, 27, у м. Київ заступник командира роти № 6 батальйону № 4 полку № 1 (з ОПБ) УПП в м. Києві ДПП НП України старший лейтенант поліції Олексій Бондар склав його відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянина України; місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ; місце роботи: Гайсинське районне управління поліції; особу встановлено: посвідчення водія НОМЕР_5 ; транспортний засіб: «Opel Omega», д.н.з. НОМЕР_1 .

Так, до протоколу внесено відомості про те, що 09.01.2024 (допущено механічну помилку зазначено дату у протоколі 09.12.2024 року) 0 01:10, по проспекту Валерія Лобановського, 27 м. Київ, водій ОСОБА_8 керував транспортним засобом «Opel Omega», д.н.3. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя та хитка хода. Від проходження огляду в установленому законом порядку водій відмовився.

Також зі змісту адміністративного протоколу вбачається, що старший сержант поліції ОСОБА_8 відмовився надавати пояснення по суті порушення про що у графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» поліцейським УПП у м. Києві зроблено відповідний запис «від дачі пояснень на місці зупинки водій відмовився». Аналогічний запис «відмовився від підпису» наявний у графах протоколу «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи» та «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

Як зазначено у висновку службового розслідування від 23.01.2024 року, на підставі отриманих пояснень від працівників патрульної поліції, переглядом відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, вивченням протоколу про адміністративне правопорушення та інших зібраних матеріалів дисциплінарною комісією зроблено висновок про скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 1, пунктів 1, 2, 6, 9 частини 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзацу 5 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 1.3 та 2.5 ПДР України, пунктів 2.26, 2.33 та 2.44 розділу IІ посадової інструкції, вирішено застосувати до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0036519) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

10.01.2024 року позивачем в межах службового розслідування надані письмові пояснення.

Вподальшому, наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 23.01.2024 року №101, за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України Про Національну поліцію, частини 1, пунктів 1, 2, 6, 9 частини 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзацу 5 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 1.3 та 2.5 ПДР України, пунктів 2.26, 2.33 та 2.44 розділу IІ посадової інструкції, вирішено застосувати до поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0036519) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

У зв`язку з реалізацією вказаного дисциплінарного стягнення, наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 18.03.2024 року №52 о/с, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію", ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 19.03.2024 року.

Вважаючи вказані вище накази відповідача протиправними та з метою їх скасування, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Так, надаючи оцінку вказаним позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII), Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893) та Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі - Положення №893), затвердженими наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України", Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі -ПДР).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Так, відповідно до ст.8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Принципи етики для працівників поліції визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Частиною 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема:

- бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (п. 1);

- знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (п.2);

- утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (п.6);

- підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень (п. 9).

Відповідно до ч.1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (ч. 2 Дисциплінарного статуту).

Частиною 3 ст. 11 Дисциплінарного статуту поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

За приписами ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

У пункті 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893 (надалі - Порядок № 893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень п. 1, 4 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VI Порядку №893).

Згідно з приписами розділу VI та VII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пункт 2.5 ПДР встановлює вимогу, згідно якої водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У свою чергу, підпунктом "а" пункту 2.9 ПДР України водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За приписами ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, -

тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 19.03.2024 року по справі № 760/787/24, визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою Київського апеляційного суду від 03.07.2024 року постанову Солом`янського районного суду міста Києва від 19.03.2024 року скасовано з ухваленням нового судового рішення. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що підставою для призначення відповідачем службового розслідування стало подання 09.01.2024 року начальником УГІ ГУНП у Вінницькій області підполковником ОСОБА_9 начальнику ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_13 доповідної записки про можливе порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП у Вінницькій області та запропоновано призначити службове розслідування, у зв`язку з можливим порушенням службової дисципліни старшим сержантом поліції ОСОБА_1 відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, підставою для звільнення позивача зі служби в поліції слугувало вчинення ним дисциплінарного проступку, що полягав у порушенні службової дисципліни, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Позивач вказує, що протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не породжує юридичної відповідальності, а лише містить опис обставин правопорушення та не свідчить про доведеність його вини.

Також позивач вказує, що службове розслідування проводилося без врахування можливості отримання рішення суду, за результатами розгляду складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність рішення компетентного органу про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в діях тієї ж особи дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.

Оцінюючи доводи позивача у цій частині суд зауважує, що самим позивачем, який, на час складання протоколу про адміністративне правопорушення, був діючим поліцейським не скористався своїм правом надати пояснення на місці та відтворити обставини події, а навпаки відмовився від проходження медичного огляду та від дачі пояснень

Доводи позивача про те, що складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення не свідчить про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд вважає необгрунтованими, оскільки відсутність судового рішення про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності позивача не спростовує наявності в діях тієї ж особи дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції.

Враховуючи встановлені судом обставини та факти, суд приходить до висновку, що відповідачем були дотримані вимоги щодо проведення службового розслідування та не допущені порушення щодо порядку його проведення.

Також доводи позивача про те, що матеріали службового розслідування не містять доказів керування транспортним засобом саме ним, а не іншою особою, чим на думку позивача, відповідачем допущено неповне з`ясування обставин, суд не приймає до уваги, оскільки дана обставина була досліджена та встановлена судом першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи № 760/787/2 про адміністративне правопорушення

Таким чином, вживання алкогольних напоїв та відмова від проходження в установленому порядку медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп`яніння, на думку суду, свідчить про вчинення позивачем дисциплінарного проступку та суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Окремо варто зауважити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 року у справі № 420/3630/20.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що з 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Указом Президента України №64/2022 на всій території України введено воєнний стан, спірна подія сталась в період воєнного стану в Україні.

Так, законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах поліції неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них завдання. Водночас проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

При цьому, законодавством регламентовано спеціальний режим органів поліції у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України та в умовах воєнного стану.

Разом з тим, особа, яка заступає на службу до органів поліції, бере на себе зобов`язання виконувати покладені на неї функції та завдання, зокрема, в умовах воєнного стану, та повинна усвідомлювати і розуміти специфіку проходження служби в поліції, яка зумовлює вищенаведені підвищені вимоги до кожного поліціанта, якими він не може нехтувати за жодних обставин.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт вчинення дисциплінарного проступку, під чим слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2023 року у справі №420/10847/22.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що прийнята позивачем при вступі на службу в поліції присяга відповідно до ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає взяття на себе обов`язків поваги та охорони прав і свобод людини, честі держави, несення високого звання поліцейського з гідністю та сумлінного виконання своїх службових обов`язків.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.09.2018 року у справі № 824/227/17-а, від 08.08.2019 року у справі № 824/1015/16-а у подібних правовідносинах, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги поліцейського. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. Присяга має правову природу одностороннього, індивідуального, публічно-правового характеру, конституційного зобов`язання поліцейського. Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

У даному випадку підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції слугували вчинене останнім порушення Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції, Правил етичної поведінки, внаслідок чого позивачем скоєно проступок, який охоплюється поняттям «порушення службової дисципліни».

Поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних наказів, суд виходить з того, що факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджено належними та допустимими доказами, які встановлені службовим розслідуванням, а відтак відповідачем було доведено їх правомірність. Обставин, які вказували б на порушення порядку чи процедури проведення службового розслідування, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, відтак оскаржувані накази прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо обрання відповідачем найсуворішого з видів стягнень, що передбачені статтею 13 Дисциплінарного статуту, а саме звільнення зі служби в поліції, суд враховує, що Верховний Суд сформував висновок щодо застосування означених норм у постановах від 23.11.2023 у справі № 420/14443/22 та від 29.02.2024 у справі № 260/5566/22.

Згідно усталеної практики Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та ін.)

Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022 Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V такого змісту: «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

При цьому із змісту статті 29 Дисциплінарного статуту слідує, що її положення застосовуються у сукупності з іншими нормами, які визначають загальні критерії та підходи до застосування дисциплінарної відповідальності, а саме з урахуванням положень статі 19 цього статуту, яка регламентує порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Оскільки за Дисциплінарним статутом підставою притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, частиною восьмою статті 19 статуту визначено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Тут, насамперед, варто мати на увазі, що обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного - зауваження до найсуворішого - звільнення зі служби, керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту виключно у поєднанні зі статтею 13, якою визначено перелік видів дисциплінарних стягнень та послідовність їх застосування, виключало б з процедури визначення виду стягнення такого визначального елементу як оцінка характеру самого проступку внаслідок однакового підходу до оцінки різних за ступенем тяжкості проступків та, відповідно, результату обрання виду відповідальності виключно в порядку послідовності.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення є правомірним і пропорційним, оскільки під час проведення службового розслідування інформація щодо можливих порушень службової дисципліни знайшла своє підтвердження.

Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду від 14.03.2024 року у справі № 420/11778/22.

Решта доводів та заперечень позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 4 статті 9 КАС України встановлено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

В силу ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу приписів ч. 8 ст.79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Як зазначено у статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. А згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050, код 40108672)

Суддя Дончик Віталій Володимирович