Справа № 558/518/24
Суддя: Мельник Д.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 558/518/24
номер провадження 2-а/558/13/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року селище Демидівка

Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області в складі:

суддя Мельник Д.В.,

секретар судового засідання Березюк І.М.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Новосад В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свою заяву позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що 06.09.2024 року через Демидіське відділення АТ «УКРПОШТА» ним було отримано постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про притягнення його 27.08.2024 року до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Позивач вважає, що вищевказана постанова винесена без дотримання норм матеріального та процесуального права. Так, на думку позивача ОСОБА_1 у постанові не вказана кваліфікуюча ознака ч.3 ст.210 КУпАП, а саме вчинення такого правопорушення у особливий період.

Крім того, в постанові не вказано, яку конкретно постанову державного органу України порушив позивач та яким чином він був повідомлений про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 08.08.2024 року.

Також, зі слів позивача ОСОБА_1 йому не було повідомлено про час, дату та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП.

Таким чином, посилаючись на норми ст.ст.9, 210, 247, 251, 280, 283 КУпАП, норми КАС України, позиції Верховного Суду позивач ОСОБА_1 просить задовольнити його позов та поновити йому строк для оскарження вищевказаної постанови із поважних причин.

30.09.2024 року судом було винесено ухвалу при прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по ній в порядку спрощеного позовного провадження(а.с.23).

Відповідачі по справі 10.10.2024 року та 24.10.2024 року на розгляд справи по суті не з`явилися, про місце, час та дату розгляду позову були повідомлені належним чином, відзиву на позов чи інших клопотань до суду ними не скеровувалося(а.с.26,29).

У відповідності до ч.2 ст.205 КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Під час розгляду справи по суті у вступному слові позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Новосад В.О. свої позовні вимоги підтримали повністю.

Крім того, у вступному слові позивач пояснив, що він є батьком трьох неповнолітніх дітей та має право на відстрочку від призову до Збройних Сил України під час мобілізації. ОСОБА_1 підтвердив, що 07.08.2024 року він дійсно був у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ). При цьому, з його слів його ніхто, ніяким чином із посадових осіб даної установи не повідомляв про явку на 09.00 годину 08.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач також підтвердив отримання постанови про накладання на нього стягнення через АТ «УКРПОШТА» 06.09.2024 року та пропущення з поважних причин строку на оскарження вищевказаної постанови.

Дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позову.

Норми ч. 1 ст. 5 КАС України визначають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно дослідженої судом постанови №2/176 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП від 27.08.2024 року на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення в сумі 17 000 гривень. Згідно описової частини вищевказаної постанови, 08.08.2024 року ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився за викликом до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи оповіщеним про необхідність прибуття, про що 07.08.2024 року було складено акт фіксації факту оповіщення. В постанові вказано, що ОСОБА_1 порушив п.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затверджених постановою від 30.12.2022 року №1487.

Об`єктивна сторона ч.3 ст. 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Таким чином, у вищевказаній постанові не вказано кваліфікуючої ознаки як вчинення даного правопорушення в особливий період та не вказано, яку саме постанову і якої державної установи порушив позивач ОСОБА_1 .

Крім того, судом не досліджено доказів, які б підтверджували обставини належного повідомлення ОСОБА_1 про необхідність його явки 08.08.2024 року до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно досліджених судом письмових документів, позивач ОСОБА_1 є батьком трьох неповнолітніх дітей(а.с.12-14).

Відповідно до дослідженої судом копії письмової довідки №22/26 від 03.09.2024 року виданої посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачу ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу 3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 09.11.2024 року( наявність трьох дітей)(а.с.16).

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких, у визначеному законом порядку, посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, крім інших, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, у суду наявні обґрунтовані сумніви у вчиненні ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Притягнення до адміністративної відповідальності має відбуватись у відповідності до встановленого законодавством порядку. Як зазначено у ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Норми ч.ч.1,2 ст.6 КАС України вказують, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У своєму рішенні від 18.01.1978 року по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25) Європейський суд з прав людини вказав, що сам по собі єдиний доказ не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

У справах проти України Європейський Суд розглядав питання про віднесення правопорушень, передбачених КУпАП, до «кримінального аспекту» в розумінні Конвенції, що, з огляду на суворість передбаченого покарання правопорушення, не є незначним та такі адміністративні провадження слід вважати по суті кримінальними і такими, що вимагають застосування всіх гарантій ст. 6 Конвенції.

Крім того, адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 КУпАП (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11. 2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05. 2018 року у справі №337/3389/16, від 17.07. 2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03. 2020 року у справі №607/7987/17.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Норми ч.2 ст.121 КАС України, надають суду право за заявою учасника справи поновлювати пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Дослідивши надані позивачем ОСОБА_1 докази щодо винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП 27.08.2024 року, а фактичне її отримання 06.09.2024 року суд приходить до висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку для оскарження вищевказаної постанови (а.с.9,10).

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 1 ).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.7, 22, 210, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1-5, 77, 78, 139, 241, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) та тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови № 2/176 від 27.08.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Визнати протиправною та скасувати постанову № 2/176 від 27.08.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у виді сплаченого ним судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять ) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29.10.2024 року.

Суддя Дмитро МЕЛЬНИК