Справа № 400/6834/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 р. № 400/6834/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2024 № 0-1410-UA0048763,

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 15.05.2024 № 0-1410-UA0048763.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником нежитлової будівлі загальною площею 2098,8 м2, яка складається з двох складських приміщень, і яка відноситься до класу 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення, розміщені на земельній ділянці з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства». Тому відповідно до підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) цей об`єкт нерухомого майна звільняється від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Однак, незважаючи на це, відповідач протиправно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення (далі ППР), яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за 2023 рік податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 210929,40 гривні. Позивач також вказав на те, що позивач вже подавав до цього ж відповідача за аналогічним ППР за 2022 рік, рішення за яким у справі № 400/13240/23 набрало законної сили 21.05.2024.

У відзиві на позовну заяву від 05.08.2024 відповідач заперечив проти позову і просив в його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що позивач податкову декларацію про отриманні доходи від діяльності за 2023 рік, як сільськогосподарський товаровиробник до податкового органу не подавав. За даними податкового обліку позивача не зареєстровано як фізичну особу-підприємець, він є головою фермерського господарства «Флора». Будь-яка інформація щодо переходу права власності на відповідні будівлі до фермерського господарства «Флора» у Державному реєстрі речових прав нема. Сам по собі факт наявності у позивача будівель, призначених для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не може свідчити про ознаку позивача як сільськогосподарського товаровиробника. Тому у нього відсутні умови для надання пільги відповідно до підпунктів «є» і «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

У відповіді на відзив від 07.08.2024 позивач підтримав свої позовні вимоги. Він додатково закцентував увагу на тому, що з аналогічного спору Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалив на користь позивача рішення від 27.02.2024 у справі № 400/13240/23, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024.

Відповідачі право на подання до суду заперечень не скористалися.

19.07.2024 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Статуту фермерського господарства «Флора», затвердженого рішенням загальних зборів Фермерського господарства «Флора» від 27.09.2021, та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.06.2024 № 36 позивач є засновником, членом, керівником і власником фермерського господарства «Флора».

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.07.2024 № 387418845 позивачу на праві власності належить нежитловий об`єкт, комплекс нежитлових будівель, об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 2098,8 м2, який складається з двох нежитлових будівель: складів прощею 922,3 м2 і 1176,5 м2.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.02.2024 у справі № 400/13240/23, залишеного без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024, визнано протиправним і скасовано ППР відповідача від 19.07.2023 № 0-1410-UA0048763 про визначення податкових зобов`язань позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 68211,00 грн за 2022 рік щодо об`єкта нерухомого майна загальною площею 2098,80 м2, яке належить позивачу на праві приватної власності.

15.05.2024 відповідач прийняв ППР № 0-1410-UA0048763 (форма «Ф») щодо визначення позивачу грошового зобов`язання на суму 210929,40 грн за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік щодо нежитлової будівлі загальною площею 2098,80 м2, яке було надіслано контролюючим органом позивачу засобами поштового зв`язку, та було отримано позивачем 14.06.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) № 141.

Вважаючи зазначене ППР протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац другий підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Таким чином, розрахунок сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, здійснюється контролюючим органом, який направляє такий розрахунок разом із ППР про сплату суми податку платнику податку.

Відповідно до абзацу першого підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Як наслідок, контролюючий орган мав повноваження складати та надсилати (вручати) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, за 2023 звітний рік до 31.07.2024.

Суд встановив, що оскаржуване ППР про сплату позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельного податку, за 2023 звітний рік було складено і надіслано відповідачем позивачу 29.05.2024, тобто з дотриманням строків, встановлених ПК України.

Що стосується безпосередньо оскаржуваного ППР, о суд зазначає наступне.

Відповідно до підпунктів 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (у редакції, чинній до 23.02.2024, тобто у спірний період) не є об`єктами оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

У постанові від 21.05.2024 в адміністративній справі № 400/13240/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним і скасовано ППР відповідача від 19.07.2023 № 0-1410-UA0048763 про визначення податкових зобов`язань позивачу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2022 рік щодо об`єкта нерухомого майна загальною площею 2098,80 м2 (тобто щодо того ж самого об`єкта оподаткування, що і в оскаржуваному ППР у цій справі), П`ятий апеляційний адміністративний суд встановив:

по-перше, що відповідно до наданого позивачем Технічного опису об`єкта нерухомого майна, зазначені склади відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, відносяться до класу будівель 1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші;

по-друге, що спірні нежитлові будівлі (склади), які належать позивачу на праві власності, фактично є нерухомістю «сільськогосподарського товаровиробника» і використовуються ним та його фермерським господарством виключно у сільськогосподарських цілях, а тому, відповідно, вони не є належними «об`єктами оподаткування» у розумінні вимог підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Крім цього, П`ятий апеляційний адміністративний суд зазначив:

«Щодо доводів апелянта, що податкова декларація про майновий стан та доходи з визначенням сум доходу отриманого від здійснення сільськогосподарської діяльності за 2022 рік не подавалась, що свідчить, про те що ОСОБА_1 не є виробником сільськогосподарської продукції, колегія суддів зазначає, що позивач не є суб`єктом декларування, а саме фізичною особою підприємцем, а є засновником ФГ «Флора» та здійснює певну форму підприємницької діяльності через утворене фермерське господарство (юридичну особу), а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.»

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.07.2024 № 387418845 у 2022-2023 роках правовий режим вищенаведеного об`єкта нерухомості не змінювався.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що у справі № 400/13240/23 позивачем був ОСОБА_1 , а відповідачем Головне управління ДПС у Миколаївській області, суд прийшов до висновку, що встановлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 400/13240/23 юридичні факти мають преюдиціальне значення при вирішенні справи № 400/6834/24.

Оскільки правовий режим об`єкта нерухомості за реєстраційним номером 203, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 26.04.2021 по 18.07.2024 не змінювався (за винятком встановлення 13.12.2023 податкової застави), тому, враховуючи встановлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2024 у справі № 400/13240/23 обставини, вказаний об`єкт також не був об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України у 2023 році.

Відтак ППР Головного управління ДПС у Миколаївській області від 15.05.2024 № 0-1410-UA0048763 (форма «Ф») щодо визначення позивачу грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік щодо об`єкта нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , є протиправним.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією від 08.07.2024 № 0.0..1 підтверджується понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2109,29 грн, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) задовольнити повністю.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 15.05.2024 № 0-1410-UA0048763 (форма «Ф») про визначення грошового зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік на суму 210929 (Двісті десять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 40 копійок.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2109 (Дві тисячі сто дев`ять) гривень 20 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 28 жовтня 2024 року