Справа № 160/1966/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2024 рокуСправа №160/1966/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу №160/1966/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
22.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати противоправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату всіх видів виплат нагород, які передбачені чинним законодавством, а саме: компенсацію за щорічну основну відпустку за 2022 рік, яка не використана; грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2022 рік; матеріальну допомогу за 2022 рік на вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260; премію на підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року; грошову надбавку на підставі наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. №260 за особливості проходження військової служби у розмірі 87,8 % від посадового окладу та окладу за військове звання за період з 01.11.2022 р. по 30.11.2022 р.; виплату додаткової винагороди під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) призначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України у розмірі 30 000,00 грн. (тридцять тисяч грн. 00 коп.) на місяць та на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року; виплату у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, в розмірі 349 965,00 грн. (триста сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять гривень 00 копійок); додаткову винагороду за безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України у період з 27.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 05.07.2022 року по 14.07.2022 року, в розмірі 69 993,00 грн. (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні 00 копійки).
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що період з 27.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 05.07.2022 року по 14.07.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 08.07.2022 року під час виконання бойових завдань в Донецькій області отримав поранення.. 18.10.2022 року отримав поранення. В подальшому, відповідачем винесено наказ, яким позивача звільнено зі служби. Однак, відповідачем за період участі у бойових діях та за період лікування після поранення не було виплачену додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/1966/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 року адміністративний позов було залишено без руху через невідповідність вимогам ст.ст.122,123, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк десять днів для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.04.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 року у справі №160/1966/24 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Розпорядженням в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.05.2024 року № 298 д призначено повторний автоматизований розподіл справи № 160/1966/24, за допомогою автоматизованої системи документообігу, у зв`язку з тим, що суддя Ільков В.В. не перебуває в автоматизованому розподілі КП «ДСС» напередодні відрядження.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2024 року справу № 160/1966/24 передано для продовження розгляду судді Озерянській С.І.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 року адміністративний позов було залишено без руху, оскільки позовна заява була подана без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду задоволено, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 160/1966/24. Розглядати справу вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2024 року вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання 23.10.2024 року позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 16.09.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника.
В судове засідання 23.10.2024 року представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з клопотаннями про перенесення або відкладення розгляду справи не звертався.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_1 в період з 27.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 05.07.2022 року по 14.07.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 року №4376.
08.07.2022 року ОСОБА_1 отримав МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравму, вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин спини з наявністю чужорідних тіл металевої щільності (уламки). Компресійна травма позвоночника, асептичний некроз головок обох тазостегнових суглобів, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №4144 від 13.04.2023 року.
3 20.07.2022 року по 02.08.2022 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1199.
01.09.2022 року військово-лікарською комісією в/ч НОМЕР_2 проведено медичний огляд позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби, по завершенню якого видано свідоцтво про хворобу №72, в якому зазначено, що на підставі статті 61-а, 23-в, 75-в графи II Розкладу хвороб позивач непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 234-РС від 30.11.2022 року, позивача звільнено з військової служби у відставку за пунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку).
Відповідно витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, протокол №22 від « 18» квітня 2023 року травма, поранення, захворювання громадянина ОСОБА_1 , 1974 року народження, які підтверджена свідоцтвом про хворобу №72 від 01.09.2022 ВЛК в/ч НОМЕР_2 , згідно якого він на підставі статті 61-а гр. ІІ наказу МО України №402 - 2008, був визнаний «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку», довідкою про обставини травми від 13.04.2023 №4144 виданою командиром в/ч НОМЕР_1 , військово медичними документами та документами лікувальних закладів МОЗ України: Травма: «Наслідки мінно-вибухової травми (08.07.2022): ЗЧМТ, струсу головного мозку, акубаротравматичного ураження у вигляді: цефалгічного синдрому, розсіяної органічної мікровогйищевої симптоматики, хронічної двобічної сенеоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови по 2 м кожним вухом, розмовної мови по 5 м кожним вухом», - травма Так, пов`язана із захистом Батьківщини. Поранення: «Наслідки МВГІ (08.07.2022): у вигляді множинних поверхневих вогнепальних сліпих непроникаючих (осколкових) поранень задньої поверхні грудної клітки у вигляді зміцнілих рубців» - поранення, Так, пов`язане із захистом Батьківщини. Захворювання: «Асептичний некроз голівки правої стегнової кістки, деформуючий остеоартроз правого кульшового суглобу II стадії зі стійким больовим синдромом, стійкою комбінованою контрактурою правого кульшового суглобу та значним порушенням функції. Асептичний некроз голівки лівої стегнової кістки, деформуючий остеоартроз лівого кульшового суглобу І стадії зі стійким больовим синдромом, стійкою комбінованою контрактурою лівого кульшового суглобу та незначним порушенням функції», - захворювання, Так, пов`язане із захистом Батьківщини. Захворювання: Гіпертонічна хвороба І ст. СН0», Захворювання, Так, пов`язане з проходженням військової служби.
Згідно довідки-розрахунку грошового забезпечення Військової частини НОМЕР_1 , позивачу при звільненні виплачено грошову допомогу на оздоровлення в сумі 14 858,28 грн., компенсацію за основну невикористану відпустку за 2022 рік в сумі 9 905,52 грн.
Відповідно до виписки з карткового рахунку та довідки Військової частини НОМЕР_1 про нараховані суми основних та додаткових видів грошового забезпечення №205/ФЕС від 20.12.2023 року позивачу при звільненні виплачено грошове забезпечення в сумі 15 904,38 грн., в тому числі премію в сумі 8599,50 грн. та грошову надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 87,8 % в сумі 2862,28 грн.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 позивачу 25.06.2024 року донараховано (у зв`язку з отриманням доступу до первинних медичних документів) та виплачено додаткову винагороду за період з 20.07.2022 року по 02.08.2022 року в сумі 31 138,71 грн.
Вважаючи противоправною бездіяльність щодо невиплати належного грошового забезпечення, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Щодо виплати компенсації за щорічну відпустку за 2022 рік та грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення за 2022 рік, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 1 розділу XXIII Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з пункту 2 розділу XXIII Порядку №260 грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.
Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.
Пунктом 3 розділу XXXI Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що грошова компенсація позивачу за невикористані дні відпустки виплачена при звільненні у розмірі 9 905 грн. (за 20 діб невикористаної основної щорічної відпустки) з розрахунку щомісячного грошового забезпечення (14 858,28 грн.) пропорційно кількості невикористаних днів : (14 858,28 грн. : 30 дн.) х 20 дн. = 9 905,52 грн. Також грошова допомога на оздоровлення за 2022 позивачу виплачена при звільненні у розмірі місячного грошового забезпечення у розмірі 14 858,28 грн.
Згідно наданої відповідачем довідки-розрахунку грошового забезпечення, позивачу при звільненні виплачено грошову допомогу на оздоровлення в сумі 14 858,28 грн., компенсацію за основну невикористану відпустку за 2022 рік в сумі 9 905,52 грн.
Виплата позивачу зазначених сум підтверджується його банківською випискою по рахунку.
Отже в даному випадку права позивача на отримання компенсації за щорічну відпустку за 2022 рік та грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік не є порушеними, а вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог в частині виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 9 розд. XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Отже, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника, та рішення про її надання приймається на підставі поданої військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Втім, доказів звернення до командування із відповідною заявою/рапортом про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, позивачем не надано.
Зважаючи на ту обставину, що під час розгляду адміністративної справи не установлений факт звернення позивача з відповідним рапортом, у відповідача не виникло обов`язку здійснювати виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки право ініціювати виплату вказаного виду забезпечення належить виключно військовослужбовцю, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо надбавки за особливості проходження служби та премії, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 1,3 розділу VI Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.
Надбавка за особливості проходження служби у встановлених розмірах виплачується щомісяця з дня вступу до виконання обов`язків за посадою, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадою, до дня звільнення від виконання обов`язків за посадою, яка передбачає цю надбавку.
Відповідно до пункт 1, 2 розділу XVI Порядоку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.
Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.
Відповідно до пункт 7 розділу XVI Порядоку №260 виплата щомісячної премії здійснюється із дня вступу до виконання обов`язків за посадами і до дня звільнення від виконання обов`язків за посадами, у тому числі й у разі тимчасового виконання обов`язків за посадами.
Як вбачаться з виписки з карткового рахунку та довідки Військової частини НОМЕР_1 про нараховані суми основних та додаткових видів грошового забезпечення №205/ФЕС від 20.12.2023 року позивачу за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року сплачено грошове забезпечення в сумі 15 904,38 грн., в тому числі премію в сумі 8599,50 грн. та грошову надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 87,8 % в сумі 2862,28 грн.
Отже в даному випадку права позивача на отримання надбавки за особливості проходження служби та премії не є порушеними, а тому вимоги позивача в цій частині також необґрунтовані, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.
Щодо виплати додаткової грошової винагороди, суд зазначає наступне.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
01.04.2022 року постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168" № 400 внесено зміни до вказаної вище постанови, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Згідно з пунктом 2 цієї постанови, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022 року.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з пунктами 2-1, 3 Постанови №168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Також, суд зазначає, що наведеними нормами чітко визначено, що військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
З матеріалів справи вбачається, що позивач в період з 27.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 05.07.2022 року по 14.07.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 року №4376.
Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди за безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України у період з 27.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 05.07.2022 року по 14.07.2022 року, в розмірі 69 993,00 грн. Та додаткової винагороди під час безпосередньої участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) призначених рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України у розмірі 30 000,00 грн. за період з 01.11.2022 року по 30.11.2022 року.
З досліджених судом доказів, а саме довідки від 15.06.2024 року № 160/1966/24-1 та банківської виписки, а також пояснень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, вбачається, що нарахування та виплата грошового забезпечення здійснюється за попередній місяць в наступному місяці, а саме: в травні 2022 року нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду за попередній місяць квітень 2022 року, в червні 2022 року нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду за попередній місяць травень 2022 року, в липні 2022 року нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду за попередній місяць червень 2022 року, в серпні 2022 року нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду за попередній місяць липень 2022 року, в вересні 2022 року нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду за попередній місяць серпень 2022 року, в жовтні 2022 року нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду за попередній місяць вересень 2022 року, в листопаді 2022 року нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду за попередній місяць жовтень 2022 року, в грудні 2022 року нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду за попередній місяць листопад 2022 року.
При чому виплата грошового забезпечення та виплата додаткової винагороди здійснюється окремими сумами за вирахуванням військового збору.
Аналізуючи зазначені докази, суд встановив, що розмір нарахованої додаткової винагороди за квітень 2022 року, нарахований у травні 2022 року становить 13 333,33 грн. та виплачений 13.05.2022 року у розмірі 13 333,33 грн.
За періоди з 27.04.2022 року по 09.05.2022 року, з 05.07.2022 року по 14.07.2022 року позивачу було нараховану додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн. розмірі, а саме: за період з 27.04.2022 року по 30.04.2022 року (100 00 грн.:30 днів) *4 дні нараховано 13 333.33 грн., які виплачено з зазначеному розмірі у травні 2022 року; за період з 01.05.2022 року по 09.05.2022 року (100 00 грн.:31 день) *9 днів нараховано 29 032.26 грн., які виплачено з зазначеному розмірі у червні 2022 року; за період з 05.07.2022 року по 14.07.2022 року (100 00 грн.:31 день) *10 днів нараховано 32 258.07 грн., які виплачено з зазначеному розмірі у серпні 2022 року.
Виплата нарахованих сум підтверджується банківською випискою по рахунку позивача.
Щодо не виплати додаткової винагороди у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в розмірі 349 965,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 Постанови №168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається, що встановлено лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
Як було встановлено судом та свідчать матеріали справи, 08.07.2022 року ОСОБА_1 отримав МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравму, вогнепальне осколкове поранення м`яких тканин спини з наявністю чужорідних тіл металевої щільності (уламки). Компресійна травма позвоночника, асептичний некроз головок обох тазостегнових суглобів, що довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №4144 від 13.04.2023 року.
Після отриманого поранення позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради з 20.07.2022 року по 02.08.2022 року.
Отже, в період перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 20.07.2022 року по 02.08.2022 року він набув права на отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Як вбачається з наданої, на виконання ухвали суду, довідки Військової частини НОМЕР_1 , позивачу 25.06.2024 року донараховано та виплачено додаткову винагороду за період з 20.07.2022 року по 02.08.2022 року в сумі 31 138,71 грн. з розрахунку (70 000 грн. : 31) * 12 (20.07-31.07.2022) = 27 096,77 грн та (70 000 грн : 31) * 2 (01.08.-02.08.2022) = 4 516,13 грн.
Проте з досліджених доказів вбачається, що Військовою частиною НОМЕР_1 не було в повному обсязі нараховано та виплачено позивачу додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у період перебування його на стаціонарному лікуванні.
Нараховуючи позивачеві додаткову винагороду, відповідачем не було враховано право останнього на отриманої додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі для лікування після тяжкого поранення, що документально підтверджено наявними в матеріалах справи доказами.
В свою чергу, позивачем не було надано належних доказів перебування ним на лікуванні після тяжкого поранення в інші періоди, зокрема з 25.08.2022 року по 28.10.2022 року, оскільки в такий період він проходив лікування з дагнозом деформуючий остеоартроз, що свідить про відсутність підстав для отримання додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі для лікування після тяжкого поранення у наведений період.
Відповідно частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи встановлені обставини справи, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення за період з 20.07.2022 року по 02.08.2022 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн. розмірі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення за період з 20.07.2022 року по 02.08.2022 року, з урахуванням раніше виплаченої суми додаткової винагороди.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а підтвердження наявності інших судових витрат матеріали справи не міститься, то судові витрати не підлягають розподілу.
Керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн. розмірі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення за період з 20.07.2022 року по 02.08.2022 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн. розмірі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні після отриманого поранення за період з 20.07.2022 року по 02.08.2022 року, з урахуванням раніше виплаченої суми додаткової винагороди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська