Справа № 333/6375/24
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/6375/24
Провадження № 2-а/333/94/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., секретаря судового засідання Гудіна І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Продащука Владислава Юрійовича, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

19.07.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до поліцейського Департаменту патрульної поліції Продащука Владислава Юрійовича, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування вимог зазначила, що 10.07.2024 року вона на офіційному сайті Головного сервісного центру МВС записалась на прийом до Територіального сервісного центру МВС №2341 на 12.07.2024 року о 10.01 (талон 101) для отримання послуги з обміну посвідчення водія, виданого вперше на дворічний строк. На прийомі у спеціаліста ТСЦ НОМЕР_1 їй повідомили, що вона не може здійснити заміну посвідчення водія, адже її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Далі вказала, що не підозрювала, що її колись було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Оскільки вона особисто керує автомобілем нечасто і завжди дуже обережно й обачно. Тому зажадала, щоб їй надали інформацію про обставини притягнення її до адміністративної відповідальності, та надали текст постанови у справі про адміністративне правопорушення. Насамперед з`ясувалось, що транспортний засіб, за участю якого було скоєно правопорушення, це не її власний автомобіль, а той, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Мурал Інвест» - Nissan Murano, в якому вона займала посаду керівника з 12.01.2023 р. по 05.02.2024 р. Зазначеній юридичній особі на праві власності належить автомобіль NISSAN MURANO реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.01.2023 р.

01.02.2023 р. транспортний засіб NISSAN MURANO AP4069KA за договором оренди був переданий громадянину ОСОБА_2 на строк до 31.12.2023 р. З інформації, розміщеної на сайті https://bdr.mvs.gov.ua, стало відомо, що 28.04.2023 р. о 10:38 автомобілем NISSAN MURANO державний номер НОМЕР_2 за адресою Р09 Мукачево-Львів 227+233 (координати: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ) було допущено перевищення встановлених обмежень швидкості руху. При обмеженні швидкості в 50 км/год і допустимому перевищенні 20 км/год автомобіль рухався зі швидкістю 74 км/ год. За це правопорушення постановою №ЗАВ02197456 від 28.04.2023 р. на неї було накладено штраф у розмірі 340 грн. Оскільки вона ніколи не була за кермом автомобіля у вказаному місці та ніколи не виїжджала за кермом автомобіля за межі Запорізької області, в розділі «ФОТО ЗВІТ» на зазначеному сайті на знімках з камери фотофіксації чітко видно, що за кермом автомобіля NISSAN MURANO номерний знак НОМЕР_2 перебував чоловік, а не жінка, вона відразу зателефонувала ОСОБА_2 , який їй пояснив, що дійсно порушення правил ПДД допустив він та накладений штраф він своєчасно сплатив. Справді, з інформації, що міститься на сайті, вбачається, що штраф сплачено 01.05.2023 р. Оскільки своє посвідчення водія позивач отримала вперше 13.01.2022 р. на дворічний строк (до 13.01.2024 р.) та після закінчення строку дії першого посвідчення мала отримати постійне посвідчення водія, та через те, що під час дії вперше отриманого посвідчення водія її було притягнуто до адміністративної відповідальності, щоб отримати постійне посвідчення вона має повторно скласти іспит у сервісному центрі. Вказала, що існують неспростовні докази того, що правопорушення вчинила не вона, натомість дійсний винуватець визнав свою провину і погодився бути притягнутим до відповідальності за його скоєння. Попри це до відповідальності все одно було притягнуто позивача. Вважає причину пропуску строку оскарження постанови поважною, так як про існування спірної постанови вона вперше дізналась лише 12.07.2024 р. на прийомі в сервісному центрі МВС з приводу заміни посвідчення водія. Постанова якраз і стала перешкодою для заміни посвідчення водія. До цього вона її не отримувала та про її існування не здогадувалась і довідатись не могла, штраф своєчасно сплатив орендар автомобіля, чия беззаперечно вина у скоєнні правопорушення підтверджується фото- і відеоматеріалами, розміщеними на сайті МВС. Вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Подала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надіслав.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких обставин.

У позовній заяві позивачка зазначила, що 13.01.2022 р. вона вперше отримала посвідчення водія - на дворічний строк - до 13.01.2024 р. 10.07.2024 р. на офіційному сайті Головного сервісного центру МВС вона записалась на прийом до Територіального сервісного центру МВС №2341 на 12.07.2024 р. для отримання послуги з обміну посвідчення водія, виданого вперше на дворічний строк. Проте на прийомі спеціаліст ТСЦ повідомив, що заміна її посвідчення водія неможлива, оскільки її було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП, про що вона раніше не знала. Спеціаліст ТСЦ також повідомив позивачці, що в сервісі МВС з перевірки адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (https://bdr.mvs.gov.ua) міститься загальна інформація про постанову про накладення адміністративного стягнення, транспортний засіб, фото і відео матеріали, пов`язані з правопорушенням.

За даними сервісу МВС з перевірки адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху на сайті https://bdr.mvs.gov.ua позивачка з`ясувала, що правопорушення було скоєне під час керування автомобілем NISSAN MURANO реєстраційний номер НОМЕР_6 . Цей автомобіль належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «МУРАЛ ІНВЕСТ», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.01.2023 р. Позивачка з 12.01.2023 р. по 05.02.2024 р. обіймала посаду керівника ТОВ «МУРАЛ ІНВЕСТ».

01.02.2023 р. між ТОВ «МУРАЛ ІНВЕСТ» (орендодавець) та гр. ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди легкового автомобіля, відповідно до якого орендодавець передав орендареві зазначений автомобіль за плату з метою використання для особистих та службових поїздок по території України на строк до 31.12.2023 р.

З інформації на сайті https://bdr.mvs.gov.ua позивачка довідалась, що 28.04.2023 р. о 10 год. 38 хв. автомобілем NISSAN MURANO номерний знак НОМЕР_2 за адресою H09 Мукачево-Львів 227+233 (координати: 48.370277251, НОМЕР_5 ) було допущено перевищення встановлених обмежень швидкості руху. При обмеженні швидкості в 50 км/год і допустимому перевищенні 20 км/год автомобіль рухався зі швидкістю 74 км/год.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ЗАВ №02197456 від 28.04.2023 р., винесеної поліцейським Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 , позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що технічним засобом Каскад, 238-1220, в автоматичному режимі зафіксовано, що 28 квітня 2023 року о 10 год. 38 хв. за адресою: Н09 Мукачево-Львів 227+233, особа, яка керувала транспортним засобом NISSAN MURANO, номерний знак НОМЕР_6 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 24 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) ПДР (перевищення макcимальної швидкості).

В розділі «ФОТО ЗВІТ» на сайті https://bdr.mvs.gov.ua розміщено фотознімки і відеозаписи з камери фотофіксації, з яких вбачається, що за кермом автомобіля NISSAN MURANO номерний знак НОМЕР_2 перебував чоловік, а не жінка.

Третя особа ОСОБА_2 пояснив позивачці, що він дійсно допустив порушення правил ПДР, проте накладений штраф він сплатив 01.05.2023 р., що підтверджується інформацією, розміщеною на сайті https://bdr.mvs.gov.ua. Він запевнив позивачку, що надіслав до Департаменту патрульної поліції заяву про визнання правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за формою, яка розміщена на офіційному сайті ДПП, однак відповіді не отримав і вважав, що його заяву задоволено.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частина 2 ст. 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові, не надав, не спростував твердження позивачки, що вона не порушувала вимоги пп. «б» п. 12.9 ПДРУкраїни, та що в момент скоєння правопорушення за кермом транспортного засобу перебував орендар транспортного засобу ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів. За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Між тим, з фотознімків, розміщених на сайті http://bdr.mvs.gov.ua, вбачається, що автомобілем NISSAN MURANO номерний знак НОМЕР_2 , зафіксованого камерою фото- та відеозапису, керувала не позивачка, яку притягнуто до відповідальності за перевищення швидкості, а особа чоловічої статі.

На дату фіксації правопорушення технічними засобами в автоматичному режимі (28.04.2023 р.) автомобіль NISSAN MURANO номерний знак НОМЕР_2 належав на праві власності ТОВ «МУРАЛ ІНВЕСТ», однак перебував у користуванні третьої особи ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 01.02.2023 р. Останній самостійно сплатив штраф, накладений постановою ЗАВ №02197456 від 28.04.2023 р. на позивачку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Відповідно до ст. ст. 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справах про адміністративні правопорушення судом перевіряється правомірність рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймається відповідне рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення - постанова ВС від 18.10.2019 р. у справі №177/213/17(2-а/177/16/17).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 р. у справі №204/8036/16-а(2а/204/27/17), адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постановах від 16.09.2020 р. у справі № 127/18265/16-а, від 04.11.2020 р. у справі №446/2196/16-а, від 25.05.2021 р. у справі №383/1120/16-а(2-а/383/4/17).

У постанові від 22.10.2019 р. у справі №161/7068/16-а Верховний Суд наголосив, що «висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами».

Обставини, що вказані в оскаржуваній постанові, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні постанова ВС від 29.04.2020 р. у справі №211/4667/16-а(2-а/211/26/17).

У постанові від 06.02.2020 р. у справі №727/9504/16-а Верховний Суд вказав, що при прийнятті рішення у справі суд повинен надати оцінку доказам, які містять інформацію щодо предмету доказування, встановити на підставі таких доказів наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, особливою умовою під час розгляду справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, - наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Оскільки матеріалами справи спростовується вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, то склад цього правопорушення відсутній.

Відповідачем у межах справи про адміністративне правопорушення не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивачка порушила вимоги п. 12.9 ПДР України.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п. 1). Оскільки правопорушення, за яке позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності, скоєне не нею, а іншою особою, справа про адміністративне правопорушення щодо позивачки підлягає закриттю через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Отже, оскаржувана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про притягнення позивачки до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, - підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Департаменту патрульної поліції Продащука Владислава Юрійовича, третя особа: ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від №ЗАВ02197456, винесену поліцейським Департаменту патрульної поліції Продащуком Владиславом Юрійовичем 28.04.2023 р., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Суддя: Ю.Р. Піх