Справа № 160/25210/24
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.09.2024 року Громадська організація «Платформа Громадський Контроль» звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною відмову Дніпропетровської обласної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №1755/24 від 26.08.2024 щодо отримання публічної інформації; зобов`язати Дніпропетровську обласну раду надати запитувані документи та письмову інформацію, які б містили повні та вичерпні відповіді на всі питання, які були поставлені в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №1755/24 від 26.08.2024.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до листа Дніпропетровської обласної ради від 13.06.2024 за № вих-1401/0/2-24 було надано копії листів Дніпропетровської обласної ради до Держприкордонслужби стосовно депутатів Дніпропетровської обласної ради VII скликання, щодо яких Дніпропетровською обласною радою отримано повідомлення про заплановані відрядження за кордон, пов`язані з виробничою, громадською та/або службовою діяльністю, за період з 24 лютого 2022 року по 01 січня 2024 року. 26.08.2024 року позивачем було направлено інформаційний запит №1755 на доступ до інформації, вихідний номер №1755/24 від 26.08.2024 року на адресу Голови Дніпропетровської обласної ради щодо отримання публічної інформації. У відповідь на вищезазначений запит Дніпропетровською обласною радою було надано лист-відповідь від 30.08.2024 року № вих-2082/0/2-24 відповідно до якого було відмовлено у наданні інформації. Позивач вважає, що така відмова відповідача є протиправною, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
07.10.2024 року від Дніпропетровської обласної ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив в задоволенні позову відмовити. Відзив обґрунтований тим, що інформаційним запитом № 1755/24 від 26.08.2024, який адресовано Голові Дніпропетровської обласної ради, позивачем запитано інформацію/документи. За результатами належного опрацювання отриманого інформаційного запиту, листом від 30.08.2024 № вих-2082/0/2-24 відповідачем надано відповідь, згідно якої, зокрема, повідомлено, що пропуск через державний кордон осіб, визначених пунктом 2-14 Правил перетинання державного кордону громадянами України, здійснюється уповноваженими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних підтвердних документів про службове відрядження, виданих уповноваженою службовою особою органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства. Дніпропетровською обласною радою та головою обласної ради не приймались рішення або інші розпорядчі документи про направлення у службові відрядження за кордон депутатів обласної ради VIII скликання, також в обласній раді не створювалися будь-які документи (листи) про надання дозволів, погоджень тощо до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України для системи „Шлях і військових адміністрацій, у яких йшлося про виїзд депутатів за кордон, а також доведено до відома заявника, що запитувані листи, які складені та/або у яких згадуються депутат/депутати Дніпропетровської обласної ради VIII скликання і стосуються їх запрошення та/або відрядження, містять інформацію, яка в розумінні законів України визнана депутатами конфіденційною. Крім того, таку інформацію в силу приписів частини першої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та частини другої статті 21 Закону України «Про інформацію» визначено інформацією з обмеженим доступом. Разом із цим, депутати Дніпропетровської обласної ради VIII скликання не надали згоду на поширення (надання) інформації про них, що міститься в запитуваних листах.
10.10.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві.
15.10.2024 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримано доводи, наведені у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Основним видом економічної діяльності за КВЕД є 94.99 Діяльність інших громадських організацій, н.в.і.у.
Відповідно до пункту 1.1 Статуту, Громадська організація "Платформа Громадський Контроль» є громадською організацією, яка об`єднує громадян України на засадах вільності, рівноправності.
Згідно пункту 2.1 Статуту, метою діяльності організації є сприяння на громадських засадах забезпеченню системного запобігання, виявленню та припиненню корупційних правопорушень, слідкування за неухильним додержанням посадовими особами органів державної влади та органів місцевого самоврядування, при здійсненні ними своїх повноважень, вимог чинного законодавства.
Пунктом 2.3 Статуту передбачено, що організація ставить перед собою такі завдання, зокрема: сприяння реалізації принципів демократії, верховенства права, дотримання прав та інтересів людини та громадянина в усіх сферах життя, соціальної солідарності громадян та соціальної справедливості; сприяння виявленню проявів корупції та неефективного керівництва (управління); консолідація зусиль щодо проведення громадських слухань та встановлення рівня корумпованості, корупційних схем та пошук відповідальних осіб; доведення до відома громадян отриманих на публічні запити відомостей щодо корумпованості органів місцевого самоврядування, висвітлення у засобах масової інформації отриманих документів та схем, будь-яких проявів корупції, марнотратства, неефективного управління (менеджменту), відсутності покарання.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 року адміністративний позов Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» до Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправною відмову Дніпропетровської обласної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» вих. №24/24 від 03.01.2024 року щодо отримання публічної інформації, зобов`язано Дніпропетровську обласну раду повторно розглянути інформаційний запит Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» вих. №24/24 від 03.01.2024 року щодо отримання публічної інформації, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Листом Дніпропетровської обласної ради від 13.06.2024 року вих-1401/0/2-24, за результатами повторного розгляду інформаційного запиту Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» вих. №24/24 від 03.01.2024 року було надано копії листів Дніпропетровської обласної ради до Держприкордонслужби стосовно депутатів Дніпропетровської обласної ради VIII скликання, щодо яких отримано повідомлення про заплановані відрядження за кордон, пов`язані з виробничою, громадською та/або службовою діяльністю, за період з 24 лютого 2022 року по 01 січня 2024 року.

26.08.2024 року за вих № 1755/24 Громадською організацією «Платформа Громадський Контроль» на адресу голови Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1 було направлено інформаційний запит на доступ до інформації, щодо отримання публічної інформації, в якому було запитано: «копії усіх листів з додатками, які складені та/або у яких згадуються депутат/депутати Дніпропетровської обласної ради VIII скликання і стосуються їх запрошення та/або відрядження, що надходили до Дніпропетровської обласної ради чи її голови у період з 24.02.2022 по день формування відповіді на цей запит. Відповідь надати, враховуючи листи щодо запланованих відряджень за кордон депутатів Дніпропетровської обласної ради VIII скликання та/або з проханням скласти лист про відрядження (зокрема, але не виключно на основі або у відповідь до яких були зроблені листи, які додавалися до листа від 13.06.2024 за №вих-1401/0/2-24). Такі листи могли надходити як від фізичних так і від юридичних осіб

Листом Дніпропетровської обласної ради від 30.08.2024 року № вих-2082/0/2-24 надано відповідь на вищевказаний запит, згідно якої, зокрема повідомлено, що запитувані ГО «Платформа Громадський контроль» листи, які складені та/або у яких згадуються депутат/депутати Дніпропетровської обласної ради VIII скликання і стосуються їх запрошення та/або відрядження, містять інформацію, яка в розумінні законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних» та «Про інформацію» визнана депутатами конфіденційною. Крім того, таку інформацію в силу приписів частини першої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та частини другої статті 21 Закону України «Про інформацію» визначено інформацією з обмеженим доступом. Так, конфіденційною є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов (частина перша статті 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). У свою чергу розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані, серед іншого, використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом (пункт 2 частини третьої статті 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації»). Зазначає, що депутати обласної ради лише повідомляли про заплановані відрядження за кордон у зв`язку із виробничою, громадською та/або службовою діяльністю, що не пов`язані з виконанням депутатських повноважень. Разом із цим, депутати Дніпропетровської обласної ради VIII скликання не надали згоду на поширення (надання) інформації про них, що міститься в запитуваних ГО «Платформа Громадський контроль» листах. Крім цього, запитувана ГО «Платформа Громадський контроль» інформація не належить до інформації, доступ до якої не може бути обмежено (частина п`ята статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації»), а Дніпропетровська обласна рада за результатами проведення так званого «трискладового тесту» дійшла висновку, що доступ до запитуваної інформації належить обмежити. Вбачається, що з урахуванням положень частини другої статті 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та частини другої статті 32 Конституції України суспільними інтересами .(інтерес громадськості), в яких конфіденційна інформація може бути поширена, є лише інтереси національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Вимога частини першої статті 29 Закону України «Про інформацію» щодо встановлення переваги потенційної шкоди від поширення конфіденційної інформації над правом громадськості знати її відображає принцип пропорційності обмеженім права, який с аспектом принципу верховенства права, передбаченого статтею 8 Конституції України, і через призму якого досліджується правомірність будь-якого обмеження права, в тому числі права на отримання інформації. Таким чином, обмеження доступу до запитуваної ГО «Платформа Громадський контроль» інформації здійснюється задля захисту права на невтручання в особисте і сімейне життя (право на приватність), оскільки йдеться саме про конфіденційну інформацію. За таких обставин, з метою дотримання балансу між інтересами заявника в доступі до інформації та необхідністю захисту прав окремих осіб, якими в даному випадку є депутати обласної ради VIII скликання, Дніпропетровська обласна рада, на підставі пункту 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відмовляє у задоволенні інформаційного запиту від 26 серпня 2024 року № 1755/24.

Позивач, вважаючи протиправною відмову Дніпропетровської обласної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації Платформа Громадський Контроль №1755/24 від 26.08.2024 року щодо отримання публічної інформації, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з преамбулою Закону України «Про інформацію» цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.

Відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень.

Об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За змістом частини 1 статті 6 Закону України «Про інформацію», право на інформацію забезпечується, зокрема, обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про інформацію», право на інформацію охороняється законом.

Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

За змістом статті 4 Закону України «Про доступ до публічної інформації» доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: 1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Стаття 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» всі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акту, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувач має право звернутися до розпорядника інформації з запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до частин 2, 5 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації. Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом. Отримувати або створювати такий продукт може виключно суб`єкт владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків. Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

При цьому, законодавець зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, яка має бути повною, достовірною та точною або мотивовану відмову у наданні запитуваної інформації у разі наявності підстав, визначених статтею 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.08.2024 року за вих № 1755/24 Громадською організацією «Платформа Громадський Контроль» на адресу голови Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_1 було направлено інформаційний запит на доступ до інформації, щодо отримання публічної інформації.

Листом Дніпропетровської обласної ради від 30.08.2024 року № вих-2082/0/2-24 надано відповідь на вищевказаний запит, згідно якої, зокрема повідомлено, що запитувані ГО «Платформа Громадський контроль» листи, які складені та/або у яких згадуються депутат/депутати Дніпропетровської обласної ради VIII скликання і стосуються їх запрошення та/або відрядження, містять інформацію, яка в розумінні законів України «Про доступ до публічної інформації», «Про захист персональних даних» та «Про інформацію» визнана депутатами конфіденційною. Крім того, таку інформацію в силу приписів частини першої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та частини другої статті 21 Закону України «Про інформацію» визначено інформацією з обмеженим доступом.

З приводу цього суд зазначає, що відповідно частини 1 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

В даному випадку, відповідачем не доведено дотримання ним вимог частини 2 статті 6 Закону України №2939-VI.

За викладених обставин, суд вважає надану відповідачем відповідь на інформаційний запит такою, що суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки публічна інформація не є обмеженою.

Приписами частини 1 статті 2 Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів, що її ратифіковано із заявами Законом України «Про ратифікацію Конвенції Ради Європи про доступ до офіційних документів» від 20 травня 2020 року №631-IX, Україна взяла на себе відповідальність із виконання зобов`язань щодо забезпечення гарантій права кожному, без дискримінації за будь-якою ознакою, на доступ, зокрема до публічної інформації, за вимогою до офіційних документів, що знаходяться в розпорядженні державних органів.

Приписи статті 5 Конвенції Ради Європи передбачають опрацювання запитів про доступ до офіційних документів. Зокрема згідно із частиною другою цієї статті запит про доступ до офіційного документу розглядається будь-яким державним органом, в розпорядженні якого знаходиться документ. Якщо державний орган не має у розпорядженні запитуваного офіційного документу або якщо він не уповноважений опрацьовувати цей запит, він повинен, коли це можливо, спрямувати запит чи заявника до компетентного державного органу.

Згідно з частиною 1 статті 5 Конвенції Ради Європи державний орган сприяє заявнику, наскільки це практично можливо, ідентифікувати запитуваний офіційний документ.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції Ради Європи визначено форми доступу до офіційних документів: «У разі надання доступу до офіційного документу заявник має право обрати чи ознайомитися з оригіналом або копією, чи отримати копію цього документу в будь-якій доступній формі або форматі за своїм вибором, якщо тільки висловлене побажання не є невиправданим».

При цьому, розпорядник інформації повинен керуватися принципом добросовісності і розсудливості та не застосовувати формалістичний підхід до вирішення питання, а максимально сприяти (на вимогу) запитувачу, наскільки це практично можливо, у доступі до публічної інформації, гарантованої статтею 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16 березня 2023 року в справі №380/15492/21.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладених обставин, суд вважає надану відповідачем відповідь на інформаційний запит №1755/24 від 26.08.2024 року такою, що суперечить вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки публічна інформація не є обмеженою, а розгляд такого запиту формальним та таким, що порушує право позивача на отримання публічної інформації.

З урахуванням того, що підставою для звернення позивача до суду є відмова у наданні інформації на запит, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання протиправною відмову Дніпропетровської обласної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №1755/24 від 26.08.2024 року щодо отримання публічної інформації.

Відповідно частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки у спірних правовідносинах права позивача порушені саме протиправною відмовою Дніпропетровської обласної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті належним способом захисту буде зобов`язати відповідача повторно розглянути інформаційний запит Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №1755/24, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору в розмірі 3028 грн., адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок протиправних дій суб`єкта владних повноважень, і спір по суті вирішено на користь позивача.

Враховуючи викладене, судовий збір у розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної ради.

Керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» (49000, м. Дніпро, вул. Ульянова, буд. 24, оф. 9, ) до Дніпропетровської обласної ради (49004, м. Дніпро, просп. Олександра Поля, буд. 2, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Дніпропетровської обласної ради у наданні інформації, запитуваної в інформаційному запиті Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №1755/24 від 26.08.2024 щодо отримання публічної інформації.

Зобов`язати Дніпропетровську обласну раду повторно розглянути інформаційний запит Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» №1755/24 від 26.08.2024 року щодо отримання публічної інформації, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з Дніпропетровської обласної ради за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Громадської організації «Платформа Громадський Контроль» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська