Справа № 160/26281/24
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 жовтня 2024 року Справа № 160/26281/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним, скасувати наказ та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 № 1451 від 14.03.2023 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини сержантом ОСОБА_1 » відносно ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 премію в повному розмірі на підставі наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 та додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 за період з 23.09.2022 року по 22.03.2023 року.

09.10.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду залишено позов без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України та встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали від 09.10.2024 року від представника позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду в обґрунтування якої зазначено, що позивач починаючи з 03.03.2022 року по 08.05.2024 року проходив військову службу у складі Збройних Сил України, після чого позивач проходив курс лікування. З огляду на вказане просив поновити пропущений строк звернення до суду.

Так, згідно з ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч.3 ст.122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом приписів п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба є різновидом служби публічної. При цьому, як зазначалося вище, згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Тобто, додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 виплачується щомісячно, починаючи з 24.02.2022.

Однак, позовну заяву щодо оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 № 1451 від 14.03.2023 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини сержантом ОСОБА_1 » відносно ОСОБА_1 та щодо нарахування і виплати премію в повному розмірі на підставі наказу Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 та додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 за період з 23.09.2022 року по 22.03.2023 року, подано позивачем до суду 24.09.2024 року (відповідно до відмітки на конверті), тобто позивач звернувся з позовною заявою з пропуском місячного строку, встановленого частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Суд зауважує, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд у постановах від 26.09.2022 у справі №560/403/22, від 16.02.2023 у справі №640/7964/21, від 28.02.2023 у справа №400/6312/21 та від 20.04.2023 у справі №560/12377/21 вказав, що сам лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на права та обов`язки позивача.

Так, посилання позивача на те, що він проходив військову службу, не можуть визнаватися безумовними підставами для поновлення строків звернення до суду, оскільки не надано жодного доказу на підтвердження неможливості вчасно звернутись до суду.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позов, заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та всі докази подано представником позивача адвокатом Буряком О.Г., з яким позивач уклав договір №ГСС-26/12/22 про надання правової (правничої) допомоги 26.12.2022 року та відповідно до позовних матеріалів з вказаного періоду саме зазначеним представником позивача здійснювались усі дії від імені позивача та самостійно позивачем, у спірному питанні, жодного документу не підписано, у зв`язку з чим доводи щодо неможливості вчасно звернутись до суду спростовуються вищевказаним та наявністю у позивача з 2022 року адвоката, який зокрема здійснював запити, у відповідь на які представник позивача, зокрема, отримав спірний наказ від 14.03.2023 року №1451 - листом від 04.04.2024 року №4964 та щодо підстав ненарахування та невиплати позивачу належних видів грошового забезпечення було повідомлено адвокату листом від 23.02.2024 року №1/154.

Таким чином, позивачу та його представнику було відомо про порушення прав позивача, при цьому доказів наявності поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій позивачем до суду не надано.

Також слід звернути увагу, що встановлення процесуальних строків законом та перевірка їх дотримання сторонами судом передбачено з метою дисциплінування учасників судового процесу, належного та своєчасного користування ними своїми процесуальними правами та обов`язками.

Суд зазначає, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується щомісячно, а відтак з отриманням грошового забезпечення позивачу достеменно відомо щодо розміру недоплаченого грошового забезпечення та про те, що додаткова винагорода до грошового забезпечення не нарахована та не виплачена.

За таких обставин, позивачем не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду із цим позовом, і що причини, що зумовили несвоєчасне звернення до суду, виникли протягом строку, який пропущено.

З огляду на викладене, заява представника позивача про поновлення строку на звернення до суду із адміністративним позовом є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Згідно частини 2 статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись ст. 169, 248 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом з позовними матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв