Справа № 140/8776/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/8776/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ ПФУ в Хмельницькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15 липня 2024 року №41 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-XII); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з дня виникнення права на призначення пенсії - з 09 травня 2024 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 08 липня 2024 року звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку. Однак рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області їй відмовлено у призначенні пенсії з підстав проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років (2 роки 7 місяців).

Із цим рішенням ОСОБА_1 не погоджується й зазначила, що нею при зверненні до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку надано документ, який підтверджує статус потерпілого та засвідчує факт її проживання станом на 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, а також надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, - довідку Волинської обласної державної адміністрації №2553 (категорія 3).

ОСОБА_1 вважає, що проживання у населених пунктах (у селі Бузаки Волинської області згідно з довідкою від 22 травня 2024 року та у селі Видерта Волинської області згідно з довідкою від 22 травня 2024 року №552), віднесених до зони гарантованого добровільного відселення внаслідок радіоактивного забруднення, не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року та до сьогодні дає їй право на зниження пенсійного віку на 6 років (максимальний).

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1, отримавши ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі 28 серпня 2024 року (а.с.24), відзив на позов не подав.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.27-30). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ в Хмельницькій області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 08 липня 2024 року. Документами, які були надані позивачем до заяви, підтверджено факт проживання (роботи) останньої у зоні гарантованого (добровільного) відселення станом на 01 січня 1993 року 2 роки 7 місяців. З наданих позивачкою документів встановлено, що вона з 01 вересня 1987 року по 15 серпня 1993 року навчалася у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки. При цьому за відомостями трудової книжки враховано, що ОСОБА_1 з 01 вересня 1992 року переведена на індивідуальний план навчання на час проходження практики. Позивачу рекомендовано надати уточнюючу довідку про тривалість навчання за денною формою у зв`язку із розбіжностями між датою відрахування з числа студентів 19 серпня 1993 року та датою наказу 29 червня 1993 року. Період навчання (місто Луцьк) не може бути врахований до періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення; належні та допустимі докази проживання у такій зоні станом на 01 січня 1993 року позивач не надала.

Оскільки обчислений період проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення на 01 січня 1993 року становить менше трьох років, то ГУ ПФУ в Хмельницькій області обґрунтовано прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Крім того, відповідач 2 зауважив, що архівна довідка Волинського національного університету імені Лесі Українки від 25 липня 2024 року №03-25/03/2087 до заяви про призначення пенсії від 08 липня 2024 року позивачем не долучалася.

Відповідач 2 також вважає, що оскільки предметом спору є рішення саме ГУ ПФУ в Хмельницькій області, то безпідставними є позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

08 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (а.с.34), надавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.35).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Хмельницькій області, рішенням якого від 15 липня 2024 року №41 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку з тих підстав, що обчислений станом на 01 січня 1993 року період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення становить 2 роки 7 місяців (менше трьох років) (а.с.8). До страхового стажу не зараховано періоди навчання з 01 вересня 1988 року по 15 серпня 1993 року (виявлено розбіжність між датою відрахування із студентів та датою наказу 29 червня 1993 року).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом. Незарахування ГУ ПФУ в Хмельницькій до страхового стажу періодів навчання з 01 вересня 1988 року по 15 серпня 1993 року не оскаржується у межах цієї справи.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Наведені положення Закону №796-ХІІ за дотримання умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше ніж на 6 років.

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Таким чином, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року. Виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

При вирішенні спору судом враховано, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Також частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Позивачу Волинською обласною державною адміністрацією 01 червня 2024 року замість посвідчення було видано довідку №2553 як потерпілій від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.7).

Однак відповідно до приписів підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 наявність самого посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи недостатньо для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки таке посвідчення не дозволяє встановити фактичні періоди проживання/роботи особи на території радіоактивного забруднення.

Підставою для відмови ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 15 липня 2024 року №41 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ вказано непідтвердження фактичного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року (а.с.12).

Як встановлено судом, для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ позивач пенсійному органу надала довідку Волинської обласної адміністрації від 27 червня 2024 року №2553 (а.с.7), довідку Бузаківського старостинського округу виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 22 травня 2024 року №672 (а.с.14), довідку Видертського старостинського округу від 22 травня 2024 року №552 (а.с.15), трудову книжку серії НОМЕР_1 (а.с.8), свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.13), що підтверджено розпискою-повідомленням від 08 липня 2024 року (а.с.35).

Згідно з поданими документами обчислений ГУ ПФУ в Хмельницькій області період проживання ОСОБА_1 в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року (село Бузаки Волинської області) становить 2 роки 7 місяців, з них 2 роки 4 місяці 6 днів фактично припадає на період з 26 квітня 1986 року по 01 вересня 1988 року згідно з довідкою Бузаківського старостинського округу виконавчого комітету Камінь-Каширської міської ради від 22 травня 2024 року №672 (а.с.14). Також було враховано, що відповідно до запису №4 трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с.8 зворот) позивач переведена на індивідуальний план навчання на час педагогічної практики на підставі розпорядження деканату від 03 вересня 1992 року №31. Відповідно до форми РС-право проходженення педагогічної практики з 08 вересня 1992 року по 01 грудня 1992 року (2 місяці 24 дні) зараховано до часу трудової діяльності (а.с.36) та до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення.

Тобто, період навчання позивачки з 01 вересня 1988 року по 07 вересня 1992 року та з 02 грудня 1992 року по 31 грудня 1992 року у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки на денній формі навчання відповідачем 1 до періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано.

В матеріалах справи наявна архівна довідка Волинського національного університету імені Лесі Українки від 25 липня 2024 року №03-25/03/2087 про те, що ОСОБА_2 наказом ректора Луцького державного педагогічного інституту імені Лесі Українки від 04 серпня 1988 року №53-С зарахована до складу студентів першого курсу денної форми навчання історичного факультету, а наказом ректора від 29 червня 1993 року №37-С та рішення Державної екзаменаційної комісії їй присвоєно кваліфікацію вчителя з видачею диплома встановленого зразка (а.с.9). Ця довідка містить інформацію про періоди проходження позивачем практики, а також періоди літніх та зимових канікул.

Однак за хронологією подій архівна довідка від 25 липня 2024 року №03-25/03/2087 була видана пізніше у часі, ніж рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області про відмову у призначення пенсії ОСОБА_1 , про що також звернуло увагу ГУ ПФУ у Волинській області у відзиві на позов.

Суд зазначає, що перевірка рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень здійснюється адміністративним судом ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності). Тобто, суд оцінює оспорюване рішення, виходячи лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при його прийнятті.

Отже, ГУ ПФУ в Хмельницькій області не володіло інформацією, вказаною у довідці від 25 липня 2024 року №03-25/03/2087, під час прийняття оскаржуваного рішення від 15 липня 2024 року №41 та було позбавлене можливості прийняти інше рішення за поданими позивачем документами.

Надаючи правову оцінку доводам ГУ ПФУ в Хмельницькій області щодо відсутності у ОСОБА_1 необхідного періоду проживання станом на 01 січня 1993 року (не менше трьох років), суд враховує, що у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17 та від 17 червня 2020 року у справі №572/456/17 Верховний Суд сформував висновок, згідно з яким виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням або у зв`язку із роботою в такій місцевості. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

З приводу доводів позивача про те, що наявне у неї посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (довідка) надає їй безумовне право на зменшення пенсійного віку, то суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази у розумінні підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 факту проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту Чорнобильської катастрофи (26 квітня 1986 року) по 01 січня 1993 року не менше трьох років.

Верховний Суд у постановах від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01 січня 1993 року позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років (у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років), то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Суд повторює, що висновок у рішенні ГУ ПФУ в Хмельницькій області про відсутність (не підтвердження) необхідного періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року (не менше трьох років) для вирішення питання про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII ґрунтується на наданих разом із заявою від 08 липня 2024 року доказах.

На час звернення із заявою (08 липня 2024 року) ОСОБА_1 наданими доказами не підтверджено факт проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років у період з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року.

З огляду на наведені положення нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, за встановлених у справі обставин, суд дійшов переконання про відмову у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 15 липня 2024 року №41 та зобов`язання призначити позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку (на 6 років) на підставі Закону №796-XII з 09 травня 2024 року.

Разом з тим позивач не позбавлена права повторно звернутися до органу Пенсійного фонду за місцем проживання для вирішення питання про призначення пенсії за віком у разі надання документів, які підтверджують умови зниження пенсійного віку на необхідну кількість років на підставі Закону №796-XII, зокрема, надавши архівну довідку Волинського національного університету імені Лесі Українки від 25 липня 2024 року №03-25/03/2087.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу за рахунок відповідачів відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29013, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Гната Чекірди, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи 21318350), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, ідентифікаційний код 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк