Справа № 500/5211/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5211/24

23 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Головне управління ДПС в Тернопільській області ( далі позивач ) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 ( далі відповідач ), у якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача податкову заборгованість в сумі 3723, 00 грн. по єдиному податку з фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків, та згідно з довідкою про наявність податкового боргу у відповідача наявний податковий борг перед бюджетами та державними цільовими фондами по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 3 723, 00 грн. Дана заборгованість виникла на підставі поданої до податкового органу заяви про застосування спрощеної системи оподаткування за № 26614/6 від 19.12.2017 року, відповідно до якої фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на підставі статті 298 Податкового кодексу України обрав спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01.01.2018 року, зазначивши відповідно до пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України 2 групу платника єдиного податку та обравши 20 відсотків до розміру мінімальної заробітної плати згідно з статею 293 Податкового кодексу України. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , згідно з статею 295 Податкового кодексу України щомісячно зобов`язаний сплачувати єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску в сумі 744, 60 грн. не пізніше 20 числа ( включно) поточного місяця у 2018 році. Однак, відповідачем залишилось фактично не сплачене узгоджене податкове зобов`язання за період з травня 2018 року по вересень ( включно ) 2018 року в сумі 3 723,00 грн. У зв`язку з цим позивач просить стягнути вказаний податковий борг у судовому порядку.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву на позов та доказів на його обґрунтування не скористався.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 30.08.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Копію ухвали про відкриття спрощеного провадження від 30.08.2024 направлена відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, проте повернута відділенням поштового зв`язку як не вручена із зазначенням причини невручення "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 23.09.2024 строк розгляду адміністративної справи було продовжено на 30 ( тридцять ) днів.

Копія ухвали про продовження процесуального строку розгляду справи від 23.09.2024 направлена відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, проте повернулася відділенням поштового зв`язку як не вручена із зазначенням причини невручення "за закінченням терміну зберігання", що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Враховуючи норми статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України, Тернопільський окружний адміністративний суд повідомив відповідача ОСОБА_1 , опублікувавши оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Таким чином, судом вжито вичерпні заходи щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі щодо стягнення податкового боргу.

Враховуючи не подання відзиву відповідачем, а також ціну позову, суд розглядає справу за наявними матеріалами в порядку статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець 18.12.2017 року, а 01.10.2018 за власним рішенням відповідача було припинено його підприємницьку діяльність, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Матеріали справи містять світлокопію заяви про застосування спрощеної системи оподаткування за № 26614/6 від 19.12.2017 року, світлокопію інтегрованої картки платника податків, довідку про наявність податкового боргу у відповідача, світлокопію податкової вимоги "Ф" № 5119-54 від 12.11.2018 року, світлокопію відомостей ІКС "Податковий блок" щодо реєстрації відповідача в якості платника єдиного податку.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час припинення підприємницької діяльності відповідача (01.10.2018) його місцезнаходженням було: АДРЕСА_1 .

Дана адреса як місце проживання відповідача зазначена також у інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, яка отримана судом при відкритті провадження у справі.

Відповідно до довідки про наявність податкового боргу станом на 14.08.2024, розрахунку суми позовних вимог по єдиному податку з фізичних осіб, податкової вимоги форми "Ф" № 5119-54 від 12.11.2018, інтегрованої картки платника податків, встановлено, що за відповідачем обліковується заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб в сумі 3723, грн.

Вказана податкова вимога направлялась відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , яка зазначена як місце проживання відповідача на час створення податкової вимоги форми "Ф" № 5119-54 від 12.11.2018 року, однак повернулась до податкового органу з підстав закінчення терміну зберігання.

Доказів щодо скасування та оскарження вказаної податкової вимоги матеріали справи не містять.

Мотивувальна частина

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 291.4. статті 291 ПК України, платниками єдиного податку є суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності.

Відповідно до п. 292.1. статті 292 ПК України об`єктом оподаткування 2 групи платників єдиного податку є дохід.

У відповідності до пункту 295.1. ст. 295 ПК України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа ( включно ) поточного місяця.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений ПК України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що податковий борг в сумі 3723, 00 грн. утворився на підставі податкової вимоги від 12.11.2018 № 5119-54 в сумі 3723, 00 грн. Вказана податкова вимога направлялась відповідачу за адресою, зазначеною в податковій вимозі форми "Ф" від 12.11.2018 № 5119-54 ( вул. Фабрична, 1, 38, м. Тернопіль, Тернопільський район, Тернопільська область, 282000 ), однак повертались до податкового органу з підстав закінчення терміну зберігання.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Наведена податкова вимога, на підставі якої утворився податковий борг в сумі 3723,00 грн, надіслана на адресу відповідача відповідно до вимог ПК України, на момент розгляду справи у суді ним не оскаржувалася, а тому вважається належним чином врученою та є узгодженою.

Отже, суд встановив, що за відповідачем обліковується заборгованість, яка виникла із податкового зобов`язання зі сплати єдиного податку, яка у добровільному порядку не була сплачена та підлягає стягненню в судовому порядку.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 295.4. ст. 295 ПК України, сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп (крім електронних резидентів (е-резидентів) здійснюється за місцем податкової адреси.

Згідно з п. 97.3. ст. 97 ПК України, у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи чи реєстрації у відповідному уповноваженому органі припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи (якщо така реєстрація була умовою ведення незалежної професійної діяльності), погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу здійснюється за рахунок майна зазначеної особи.

Відповідно до п. 97.4.3. п. 97.4. ст. 97 ПК України, особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платника податків стосовно фізичної особи - підприємця або фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність є така фізична особа.

Стаття 102 ПК України передбачає, що позовні вимоги контролюючого органу, пов`язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, повинні пред`являтися протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 18 березня 2020 року, до ПК України внесено зміни, зокрема, на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України.

Законом України № 591-IX до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України внесені зміни, які набрали чинності 29 травня 2020 року. Згідно з внесеними змінами в абзаці десятому слова та цифри "по 31 травня 2020 року" замінено цифрами та словами "2020 року по останній календарний день місяця ( включно ), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності з 17 березня 2022 року, статтю 102 доповнено пунктом 102.9 такого змісту: "На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи".

В подальшому пункт 102.9 статті 102 виключено на підставі Закону України № 3219-IX від 30 червня 2023 року, який набрав чинності з 01 серпня 2023 року.

Отже, в період з 18 березня 2020 року по 30 червня 2023 року, строк давності, передбачений статтею 102 ПК України, був зупинений з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а в період з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року у зв`язку з дією правового режиму воєнного, надзвичайного стану.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.12.2023 у справі № 240/34220/22.

З даним позовом податковий орган звернувся до суду 26.08.2024, а тому, враховуючи вказані норми законодавства, суд вважає що позивачем не пропущено строк давності, визначений статтею 102 ПК України .

Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України, орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи.

На підставі вказаного судом встановлено, що за відповідачем рахується податковий борг з єдиного податку, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням встановлених у справі обставин, позивач довів суду правомірність заявлених вимог, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень звільненого від сплати судового збору, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з єдиного податку з фізичних осіб у сумі 3 723 (три тисячі сімсот двадцять три) грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003 );

відповідач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя Юзьків М.І.