Справа № 932/579/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 932/579/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Львівської митниці

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року (суддя Кудрявцева Т.О.)

у справі №932/579/24

за позовом ОСОБА_1

до Львівської митниці

про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Львівської митниці, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №1351/20900/23 від 31.10.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі ч.4 ст.470 Митного кодексу України з огляду на те, що позивач не є суб`єктом за інкримінованим йому правопорушенням. Крім того, позивач вказує про відсутність належних доказів щодо невиконання ним вимог Митного кодексу України про дотримання строків доставки вантажу до митного органу відповідачем не надано.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року позов задоволено.

Суд виходив з того, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Суд встановив, що висновок про порушення позивачем митних правил ґрунтується виключно на доповідній записці та акті працівників митниці і не підтверджений жодними належними доказами.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що з досліджених доказів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що позивач більше ніж на двадцять діб перевищив визначений ч.1 ст. 95 МК України строк доставки товару, що є підставою для притягнення до відповідальності відповідно до ч.4 ст.470 МК України. При цьому, скаржник зазначає, що в документах, які подавалися до митниці під час перетину товару, перевізником вказано саме позивача, а фірмою перевізника зазначено ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 31.10.2023 в.о. заступника начальника - начальником управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Львівської митниці Кравченком Т.В. винесено постанову №1351/20900/23, якою ОСОБА_1 (позивач) притягнуто до відповідальності за правопорушення, яке підпадає під ч.4 ст.470 МК України і суть якого полягає у порушенні строків, встановлених ст.95 МК України, з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Із вказаної постанови вбачається, що 27.04.2023 на митну територію України через пункт пропуску «Ужгород - Вишнє Нємецьке», митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці в`їхав транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , реєстраційний номер AT4879HM/AT4931XP, який за попередньою митною декларацією типу IM EE 23UA38U9 (UA20900/3/740138) від 27.04.2023 у митному режимі імпорт переміщував товар: «повернення після тимчасового вивезення багатообертової тари: металеві балони на металевих рамах для перевезення рідкого хлору». Отримувач товару ТОВ «Зовнішагротранс-1» (89600, Україна, м. Ужгород вул. Перемоги, 32А).

Як вказує відповідач, вказаний товар ввезено на митну територію України громадянином ОСОБА_2 , оскільки в митній декларації типу IM EE 23UA38U9 від 27.04.2023 в графі «Прізвище ім`я, по-батькові перевізника» вказано ОСОБА_3 , паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1 . Також, в документах, які подавалися на митниці під час перетину кордону, перевізником вказано саме позивача, а фірмою перевізником - ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС».

Відповідачем встановлено, що перевізник, яким є ОСОБА_1 , не доставив до митного оформлення товар у строки, визначені ст.95 МК України, що підтверджується п. 6.8.1 акту про результати перевірки від 10.07.2023, згідно якому у журналах пропуску (заїзду/виїзду) транспортних засобів комерційного призначення з 00 год. 00 хв. 01.04.2023 по 23 год. 59 хв. 30.04.2023 до зони митного контролю відділу митного оформлення №1 митного поста «Львів-північний» Львівської митниці відсутні відомості про заїзд транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 .

Таким чином, відповідачем зроблений висновок, що товари, які переміщувались зазначеним вище транспортним засобом перевізника ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС», не були доставлені до митниці призначення (відділ митного оформлення №1 митного поста «Львів-північний» Львівської митниці), чим порушено вимоги частини першої статті 95 Митного кодексу України та перевищено строки доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до митниці призначення.

Правомірність та обґрунтованість постанови у справі про порушення митних правил №1351/20900/23 від 31.10.2023 є предметом спору, який передано на вирішення суду.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність означеної постанови, вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку, встановленого статтею 95 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома митними органами України або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 95 МК України граничний строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб.

Пунктом 2 частини 2 статті 191 МК України передбачено, що перевізники зобов`язані у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу або встановлений митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту, доставляти товари до митного органу призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.

Відповідно до ст. 193 Митного кодексу України за порушення встановленого порядку переміщення товарів транзитом перевізник притягується до адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом

Перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більш ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу відповідно до ч.4 ст. 470 МК України, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст.459 МК України адміністративна відповідальність за порушення митних правил встановлюється цим Кодексом.

Суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Оскільки, виходячи з наведених правових норм, суб`єктом адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 470 МК України, є перевізник товару, в межах цієї прави підлягає з`ясуванню, насамперед, питання притягнення до відповідальності належної особи.

За визначенням в п. 37 ч. 1 ст. 4 МК України перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України, зокрема:

для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб;

для морського чи повітряного перевезення за договором чартеру (фрахтування) судна - особа, яка укладає договір і видає авіаційну вантажну накладну (Air Waybill) або коносамент (Bill of Lading) з метою безпосереднього перевезення товарів.

Отже, перевізником визначається або особа, яка здійснює переміщення товарів, або є відповідальною за такі переміщення.

Права та обов`язки перевізника визначені наведеною вище ст.191 МК України, якою, зокрема, встановлено, що перевізник має право замінювати уповноважену перевізником особу (водія), відповідальну за доставку товарів до митного органу призначення, попередньо повідомивши цей орган про причини такої заміни (стан здоров`я, візові питання, вимоги Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення) - п.3 ч.1 ст.191 МК України.

Відповідно до п.63 ч.1 статті 4 МК України уповноважена особа (представник) - особа, яка на підставі договору або належно оформленого доручення, виданого декларантом, наділена правом вчиняти дії, пов`язані з проведенням митних формальностей, щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта.

В свою чергу, декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування (п.8 ч.1 ст.4 МК України).

В спірному випадку з наявних у справі документів вбачається, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом, реєстраційний номер НОМЕР_4 / НОМЕР_5 , тобто був водієм, фірма - перевізник ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС».

Відповідач в апеляційній скарзі також підтверджує, що товари переміщувались зазначеним вище транспортним засобом перевізника ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС», в документах, які подавалися на митниці, перевізником вказано саме позивача, а фірмою перевізником - ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС».

Таким чином, виходячи з наведеного правового регулювання в контексті спірних відносин, позивач - ОСОБА_1 не є перевізником в розумінні п. 37 ч.1 ст. 4 МК України.

Стосовно посилання відповідача на ч. 2 ст. 459 МК України та п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України в якості обґрунтування притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, суд апеляційної інстанції вважає, що факт оформлення товару на митниці, який переміщувався у митному режимі транзит, саме позивачем, не є свідченням того, що позивач є посадовою особою підприємства (в даному випадку ТОВ «АДР ЛОГІСТІКС») і відповідно до ч.2 ст.259 МК України - суб`єктом адміністративної відповідальності при вчиненні порушень митних правил підприємством.

Відповідно до п.43 ч.1 ст.4 МК України посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання такими підприємствами вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

В той же час, позивач, як встановлено судом вище, є водієм, тобто уповноваженою перевізником особою, що не є тотожнім поняттю «посадова особа підприємства».

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що позивач не є суб`єктом порушення митних правил відповідно до ч.4 ст.470 МК України, що є самостійною і достатньою підставою для висновку про протиправність оскаржуваної постанови митного органу.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2024 року у справі №932/579/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, касаційному оскарженню не підлягає (ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України).

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко