Справа № 280/6463/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/6463/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року (суддя Мінаєва К.В.) в справі № 280/6463/24 за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про:

визнання виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень, що здійснюється військовослужбовцям, які виконують завдання із всебічного забезпечення, в районах ведення воєнних (бойових) дій, виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно такими, що не мають постійного характеру, адже виплачується пропорційно часу участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення;

визнання протиправним та зобов`язання припинити здійснення стягнення з додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень, що здійснюється військовослужбовцям, які виконують завдання із всебічного забезпечення, в районах ведення воєнних (бойових) дій, виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, державним виконавцем з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 25% від заробітку (доходу) на погашення заборгованості зі сплати аліментів, яка складає 57 751,48 грн та виконавчий збір у розмірі 5775,14 грн;

визнання протиправним та зобов`язання припинити здійснення стягнення з додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень, що здійснюється військовослужбовцям, які виконують завдання із всебічного забезпечення, в районах ведення воєнних (бойових) дій, виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, державним виконавцем з нього на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16 вересня 2021 року до досягнення дитиною повноліття;

визнання протиправним та зобов`язання припинити здійснення стягнення з додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень, що здійснюється військовослужбовцям, які виконують завдання із всебічного забезпечення, в районах ведення воєнних (бойових) дій, виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно, державним виконавцем з нього на користь ОСОБА_6 щомісячно у розмірі 25% доходів до погашення загальної заборгованості по аліментам, яка складає 55 035,01 грн, зі стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26 жовтня 2007 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу, ухвалити нове судове рішення.

Апелянт вважає, що звернення до судів, що видали виконавчі документи, в порядку цивільного судочинства, призведе до необхідності подання трьох позовів у різні суди.

Крім того, виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження, а справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця, прийнятих (вчинених, допущених) з метою виконання зведеного виконавчого провадження, відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Встановивши, що позивачем оскаржуються дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час примусового виконання виконавчих документів, виданих Чернігівським районним судом Запорізької області та Синельніковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у цивільних справах, а спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі, винесеного місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства, належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, і його потрібно розглядати в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції дійшов висновку, що цей спір не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі провадження № 50526270, № 67052495, № 50533713 з примусового виконання виконавчих документів, виданих Чернігівським районним судом Запорізької області та Синельніковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь трьох стягувачів аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей.

Державним виконавцем 05 жовтня 2023 року, 06 жовтня 2023 року та 10 жовтня 2023 року прийняті постанови про звернення стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 .

Позивачем не наведено доказів, що виконавчі провадження № 50526270, № 67052495, № 50533713 об`єднані у зведене виконавче провадження.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання юрисдикції спору про оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу на боржника у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами першою та другою статті 74 Закону № 1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 КАС України, частиною першою якої встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) також містить приписи стосовно можливості оскарження за нормами ЦПК України рішень, дій чи бездіяльності виконавця.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 травня 2020 року у справі №814/1727/16 сформульовано висновок, за яким критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні. Спірні питання які виникають з певними учасниками виконавчого провадження, відносно рішень, дій чи бездіяльності держвиконавця, які ним вчиняються (не вчиняються) на виконання судового рішення, може бути оскаржено такими особами лише до того суду, який видав такий виконавчий документ. Така юрисдикційна визначеність суду стосовно розгляду спору пов`язаного з таким виконавчим провадженням, є безумовною та виключною підсудністю.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за загальним правилом сторони виконавчого провадження, їхні представники та прокурор можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення до суду відповідної юрисдикції, яким видано виконавчий лист. Разом з цим інші учасники виконавчого провадження можуть оскаржити рішення, дії чи бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби до адміністративного суду.

В цьому випадку позивач є учасником виконавчих проваджень (боржником).

Позивачем (боржником у виконавчих провадженнях) оскаржуються дії державного виконавця у виконавчих провадженнях № 50526270, № 67052495, № 50533713 з примусового виконання виконавчих документів, виданих Чернігівським районним судом Запорізької області та Синельніковським міськрайонним судом Дніпропетровської області у цивільних справах, стосовно звернення стягнення аліментів на доходи, які він отримує у військовій частині (додаткову винагороду).

Відтак, за загальним правилом оскарження дій державного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, здійснюється саме за правилами цивільного судочинства.

Доводи апелянта стосовно того, оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, прийнятих (вчинених, допущених) у рамках зведеного виконавчого провадження, здійснюється в порядку адміністративного судочинства суд відхиляє.

Як вказано вище, оскаржені позивачем дії (рішення) вчинені державним виконавцем в межах трьох окремих виконавчих проваджень № 50526270, № 67052495, № 50533713 з примусового виконання виконавчих документів, виданих Чернігівським районним судом Запорізької області та Синельніковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Зазначені виконавчі провадження не об`єднані у зведене, тому відсутні підстави для звернення позивача за оскарженням дій державного виконавця за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про оскарження дій державного виконавця, вчинених у межах виконавчих проваджень № 50526270, № 67052495, № 50533713 з примусового виконання виконавчих документів, виданих Чернігівським районним судом Запорізької області та Синельніковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, такий спір не має ознак публічно-правового та підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року в справі № 280/6463/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року в справі № 280/6463/24 за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 23 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко