Справа № 621/2962/24
Суддя: Вельможна І. В.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 621/2962/24
Провадження № 2-а/621/12/24
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Лацько А.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Тарасенко В.Ю.,

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Змієві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

02.08.2024 представник позивача Тарасенко В.Ю., звернулася до суду із адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 з наступними вимогами: визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №01/10855 від 25.07.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп.; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.07.2024 ІНФОРМАЦІЯ_3 у відношенні ОСОБА_1 , було складено постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 01/10855, згідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у тому, що останній не мав військово-облікового документу, не перебував на військовому обліку, оновлення своїх облікових даних не здійснив, від проходження військо-лікарської комісії відмовився. Відповідно до вказаної постанови на ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено стягнення у виді штрафу, у розмірі 17 000 грн. 00 коп.

З вказаною постановою позивач не згодний, вважає її незаконною та необґрунтованою, складеною з порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, 25.07.2024 позивач незаконно, з застосуванням до нього сили був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та до доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 де й відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення, позивач був позбавлений можливості надати та підготувати обґрунтовані доводи та заперечення щодо його правової позиції, скористатися професійною правничою допомогою адвоката, чим було порушено його права передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та статтею 59 Конституції України. Процес адміністративного затримання позивача, пропозиція надати військово-обліковий документ, вручення повістки про проходження ВЛК відбулося без дотримання законодавчої процедури працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , без фото та відео фіксації та без надання останніми документів, що підтверджують їх повноваження.

Крім того, позивач має право на надання йому відстрочки від призову, від мобілізації та на звільнення його від проходження ВЛК, оскільки є батьком неповнолітньої дитини з інвалідністю, про що він зазначав працівникам ІНФОРМАЦІЯ_4 та зазначив у своїх запереченнях до протоколу, але вказаний факт не був взятий до уваги.

Також представником позивача зазначено, що відповідачем було порушено строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за фактом відсутності військово-облікового документу та факту не перебування на обліку, оскільки ОСОБА_1 є особою 1985 року народження, а тому отримати військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та стати на облік мав обов`язок ще коли йому було 27 років, тобто 12 років тому.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 06 серпня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 21.08.2024, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів .

09.08.2024 до канцелярії суду від представника позивача адвоката Тарасенко В.Ю. надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 75-82).

21.08.2024 у зв`язку з неявкою представника відповідача судове засідання відкладено до 01.10.2024.

01.10.2024 у зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове засідання відкладено до 21.10.2024.

21.10.2024 належним чином та своєчасно повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися.

Представник позивач ОСОБА_1 адвокат Тарасенко В.Ю. до канцелярії суду скерувала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника на задоволенні позову наполягала в повному обсязі з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надавав, будь- яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Третя особа начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи з процесуальних питань до суду не надходило.

Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень частин 1, 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясував обставини в адміністративній справі, дослідивши та оцінивши надані докази, дійшов наступного.

Справа розглядається у відповідності до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З матеріалів справи, вбачається, що 25 липня 2024 року заступником начальника-начальника мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено Протокол № 1 про адміністративне правопорушення, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 25 липня 2024 року о 15:17 годині не мав військово-облікового документу (зі слів не мав ніколи), не прив`язаний до військомату, від проходження військо-лікарської комісії відмовився (а.с. 21).

Відповідно до вищевказаної постанови ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16:00 годині 25.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , кабінет № 45.

Протокол № 1 про адміністративне правопорушення від 25.07.2024 містить пояснення та зауваження особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 відповідно до яких останній зазначив, що відмовився від проходження ВЛК на підставі того, що був приведений до ІНФОРМАЦІЯ_4 незаконним шляхом був побитий та силоміць доставлений, без пояснень, без вручення повістки, та має на утриманні неповнолітню дитину з інвалідністю за якою здійснює догляд у зв`язку з чим відмовляється на даний час від проходження ВЛК.

25 липня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 , підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 01/10855 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення накладено штраф у сумі 17 000 грн. 00 к. В мотивувальній частині постанови зазначено, що громадянин ОСОБА_1 станом на 25.07.2024 до будь якого ІНФОРМАЦІЯ_4 не прив`язаний, військово-облікових документів не має, оновлення своїх облікових даних не здійснив, від проходження військово-лікарської комісії відмовився (а.с. 20).

Відповідно до копії паспорту громадянина України, серії НОМЕР_1 , копії Довідки від 30.03.2022 № 6309- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 значиться зареєстрованим в АДРЕСА_1 з 22.12.2005 та фактично проживає, як внутрішньо переміщена особа в АДРЕСА_2 (а.с.25-29, 31).

З копії Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , копії Посвідчення, серії НОМЕР_3 , вбачається що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який є дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с. 33, 34-35).

27.07.2024 адвокатом Тарасенко В.Ю. в інтересах ОСОБА_1 голові комісії відділу ІНФОРМАЦІЯ_9 скеровано заяву, відповідно до якої у відповідності до порядку визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 просила оформити ОСОБА_1 довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, як такому, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 5 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (а.с. 23, 24)

Відповідно до статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Як визначено статтею 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку визначає Інструкція зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затверджена Міністерством оборони України від 01 січня 2024 року № 3.

Отже законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Згідно з пунктом 3 Розділу І зазначеної Інструкції у разі вчинення однією особою двох або більше адміністративних правопорушень протокол складається щодо кожного правопорушення окремо.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 25 липня 2024 року за № 1, на підставі якого була винесена постанова № 01/10855 від 25 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вбачається, що позивачеві, ОСОБА_1 інкримінується у вину вчинення трьох адміністративних правопорушень, а саме: відсутність військово-облікового документу, не постановлення на військовий облік, не проходження військо-лікарської комісії.

Такі дії посадової особи свідчать про порушення ним процедурних приписів законодавства України при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, що а ні протокол про адміністративне правопорушення від 25 липня 2024 року за № 1, а ні оскаржувана постанова № 01/10855 від 25 липня 2024 року, яка була винесена на підставі протоколу не містять посилань переліку норм матеріального права, які є нібито порушеними ОСОБА_1 .

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено частиною 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон України № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України № 2232-ХІІ в редакції, чинній станом на 18.09.2010, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, зокрема які до дня відправлення на строкову військову службу досягли 25-річного віку.

Взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу (абзац 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України № 2232-ХІІ в редакції, чинній станом на 19.09.2010).

Згідно з положеннями частини 5 статті 37 Закону України № 2232-ХІІ в редакції, чинній станом на 18.09.2010, зняттю з військового обліку призовників у військових комісаріатах підлягають громадяни України: - які вибувають в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України до нового місця проживання; - які вибувають на строк більше трьох місяців за межі України; - які взяті згідно з рішеннями комісії з питань приписки або призовної комісії на облік військовозобов`язаних; - які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу.

У статті 38 Закону України № 2232-ХІІ в редакції, чинній станом на 18.09.2010, визначено обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, посадових осіб, призовників і військовозобов`язаних щодо виконання правил військового обліку:

В адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів, відповідні органи місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій, у тому числі навчальних закладів, незалежно від підпорядкування і форм власності зобов`язані на вимогу військових комісаріатів сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомляти районні (міські) військові комісаріати про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників і військовозобов`язаних.

Органи виконавчої влади, що здійснюють реєстрацію місця проживання чи перебування осіб, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад зобов`язані: - здійснювати реєстрацію (зняття з реєстрації) місця проживання чи перебування призовників і військовозобов`язаних лише в разі наявності в їх військово-облікових документах позначок військових комісаріатів відповідно про зняття з військового обліку або про перебування на військовому обліку за місцем проживання, а також повідомляти про місцеперебування призовників і військовозобов`язаних за запитом військових комісаріатів; - надавати районним (міським) військовим комісаріатам допомогу у прийнятті допризовників на військовий облік, проведенні призову громадян на військову службу (збори), контролі за виконанням ними правил військового обліку та виявленні громадян із числа призовників і військовозобов`язаних, які порушують ці правила.

Органи внутрішніх справ у встановленому законом порядку зобов`язані проводити розшук, затримання і доставку до військових комісаріатів громадян, які ухиляються від виконання військового обов`язку, надсилати у двотижневий строк до військових комісаріатів або органів місцевого самоврядування, що ведуть військовий облік, відомості про випадки виявлення громадян, які не перебувають, проте повинні перебувати на військовому обліку, а також відомості про осіб, які отримали громадянство України і повинні бути взяті на військовий облік.

Органи реєстрації актів громадянського стану зобов`язані в семиденний строк повідомити районні (міські) військові комісаріати про зміну призовниками і військовозобов`язаними прізвища, імені та по батькові, одруження (розлучення), випадки реєстрації смерті призовників або військовозобов`язаних та вилучення військово-облікових документів, пільгових посвідчень, а також інші дані.

Органи дізнання та досудового слідства зобов`язані в семиденний строк повідомити районні (міські) військові комісаріати про призовників, щодо яких ведеться дізнання або досудове слідство, а суди - про призовників, кримінальні справи стосовно яких розглядаються судом, а також про вироки щодо призовників і військовозобов`язаних, які набрали законної сили.

Посвідчення про приписку призовників, військові квитки військовозобов`язаних, засуджених до позбавлення волі, обмеження волі або арешту, надсилаються судами до відповідних районних (міських) військових комісаріатів.

Медико-соціальні експертні комісії зобов`язані в семиденний строк повідомити відповідні районні (міські) військові комісаріати про призовників і військовозобов`язаних, яких визнано інвалідами.

Керівники лікувальних закладів під час проведення призову зобов`язані у триденний строк повідомити відповідні районні (міські) військові комісаріати про громадян призовного віку, які перебувають на стаціонарному лікуванні.

Житлово-експлуатаційні організації, інші організації або підприємства та установи, що здійснюють експлуатацію будинків, а також власники будинків повинні своєчасно подавати необхідні відомості про призовників і військовозобов`язаних відповідним районним (міським) військовим комісаріатам, виконавчим комітетам сільських, селищних і міських рад, на які покладено ведення обліку призовників і військовозобов`язаних, стежити за виконанням призовниками і військовозобов`язаними правил військового обліку, а також сповіщати їх про виклик до військових комісаріатів.

Призовники та військовозобов`язані в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про це орган, де вони перебувають на військовому обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 4 Порядку завданнями військового обліку є, зокрема, своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку; забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.

Згідно з пунктом 14 Порядку військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).

Відповідно до пункту 20 Порядку військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Згідно з пунктом 16 Порядку військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.

Персонально-первинний військовий облік передбачає облік відомостей стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання у відповідній адміністративно-територіальній одиниці. У селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, ведення такого обліку покладається на виконавчі органи сільських, селищних, міських рад.

Персональний військовий облік передбачає облік відомостей щодо таких осіб за місцем їх роботи (служби) або навчання та покладається на керівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій.

Відповідно до пункту 23 Порядку призовники, військовозобов`язані та резервісти в разі зміни адреси їх місця проживання або інших персональних даних зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, зокрема у випадках, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад", через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-комунікаційнісистеми.

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Відповідно до частини 7 статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

18.05.2024 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" № 3633-ІХ від 11.04.2024. Цим Законом положення частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в новій редакції, згідно якої, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

19.05.2024 набрав чинності Закон України № 3696-ІХ "Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яким статтю 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення доповнено частиною третьою, а саме: щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Згідно зі статтею 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

За приписами частини 7 статті 38 Кодексу Країни про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Судом встановлено, що позивач, якому ще 18.09.2010 виповнилося 25 років і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин, і він мав обов`язок стати на військовий облік як військовозобов`язаний згідно із Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції, яка діяла на момент виявлення правопорушення. Однак, не було визначено строків виконання цього обов`язку в законі. Доказів вжиття органом, на який покладення ведення військового обліку військовозобов`язаних, вищевказаних заходів щодо взяття призовника ОСОБА_1 на військовий облік, матеріали справи не містять, а також в матеріалах справи відсутні докази, що позивач отримував повістку про виклик до вповноваженого органу у спірний період, як і відсутні дані, що він змінював свої облікові дані або місце проживання.

З 19.05.2024 Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму частини 3 статті 210 -1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

25.07.2024 ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 та на нього було складено протокол за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення зокрема за те, що останній не став на військовий облік.

Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративно правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення з 18.09.2010 по липень 2024 року, оскільки норма частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку.

Крім того, відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 ставиться в вину не оновлення військово-облікових даних.

Згідно до пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності; 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів; 4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів; 5) проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі, проходити службу у військовому резерві; 7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік; 8) особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію; 9) негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа; 10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів; 10 - 1) у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів); мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Громадяни України, які були зняті з військового обліку у зв`язку з вибуттям за межі України на строк більше трьох місяців, зобов`язані протягом 30 днів з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 563 Про внесення змін до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Офіційний вісник України, 2024 р., № 49, ст. 2980) стати на військовий облік одним з таких способів: прибуття особисто до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; шляхом подання заяви про взяття на військовий облік у довільній формі разом із відомостями, визначеними додатком 4 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та копії першої сторінки паспорта громадянина України для виїзду за кордон до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, яким такого громадянина України знято з військового обліку, через закордонну дипломатичну установу України.

Як вбачається з викладеного, пункт 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів містить одинадцять підпунктів, кожен з яких є окремим встановленим правилом, за порушення якого може настати адміністративна відповідальність.

Оскаржувана постанова не містить виклад обставин і суті адміністративного правопорушення, тобто не зазначено, що саме скоїв позивач, відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи, а наведені у постанові формулювання не містять конкретних даних часу, місця порушення Правил, що не відповідає вимогам, встановленим вимогами статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд зважає на те, що матеріали справи не містять у собі а ні копії військового квитка, а ні будь яких доказів того, що позивач є призовником, військовозобов`язаною особою або резервістом.

Згідно з частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (яка діяла на 27 липня 2024 року), громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

З аналізу викладених норм вбачається, що обов`язок військовозобов`язаного прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки має виконуватися виключно на підставі виклику, попередньо доведеного до відома військовозобов`язаного.

Відповідач не надав суду жодних доказів вручення позивачу виклику (або викликів) до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Також матеріали справи не мість й даних, на підтвердження того факту з якою метою ОСОБА_1 25.07.2024 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Щодо відмови від проходження військово-лікарської комісі суд зазначає наступне.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зокрема жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Відповідно Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З пункту 58 зазначеного Порядку слідує, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Пунктом 63 вказаного Порядку визначено, що військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахував вимоги даної статті щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, зокрема дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, а саме не з`ясував наявність підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не взяв до уваги, що на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи ОСОБА_1 є особою, яка виховує дитину з інвалідністю до 18 років, хоча й про такий факт ОСОБА_1 було повідомлено, що зокрема вбачається з Протоколу № 1 про адміністративне правопорушення від 25.07.2024, і що відповідно до пункту 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

Крім того суд звертає увагу, що в Протоколі № 1 про адміністративне правопорушення від 25.07.2024 не зазначено про те, що до нього додається направлення на проходження військово-лікарської комісії, як і не містять матеріали справи, що таке вручалося ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідач в порушення частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не надав суду доказів, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення України.

Відповідно до частини 1 статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (статті 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені правові положення, суд приходить до висновку, що у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути повідомлена не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами передбаченими статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. При цьому обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі за №676/752/17 від 21.03.2019 року у справі за №489/1004/17 від 30.01.2020 року у справі за №308/12552/16-а.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Оскільки наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі за № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 року у справі за № 591/2794/17, від 06.02.2020 року у справі за № 05/7145/16-а, від 21.05.2020 року у справі за № 286/4145/15-а, від 3103.2021 року у справі за № 676/752/17 та від 25.05.2022 року у справі за № 465/5145/16-а.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 25 липня 2024 року за № 1, на підставі якого була винесена постанова № 01/10855 від 25 липня 2024 року вбачається що його було складено 25.07.2024 о 15:17 годині, а розгляд справи відбувся о 16:00 годині 25.07.2024.

Так, ОСОБА_1 не було своєчасно, не менше, ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, поінформовано про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Суд при цьому зазначає, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право саме завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується тільки інформуванням особи про час та місце розгляду справи, але і дотриманням відповідного строку такого інформування.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є в справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови з огляду на ненадання доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення та є підставою для скасування оскаржуваної постанови інспектора поліції.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є недоведеним.

Відповідачем всупереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу України адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що уповноваженою посадовою особою не в повній мірі були виконані вимоги статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення та не встановлено усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, суд приходить до переконання щодо недодержання процедури винесення оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, яка передбачена Законом, належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 грн 60 к.

Керуючись статтями 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову № 01/10855 від 25 липня 2024 року, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп., провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2024.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ,

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 .

Третя особа - начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 міста Харкова підполковник ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Головуючий: