Справа № 280/5804/24
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/5804/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року (суддя Мінаєва К.В.) в справі № 280/5804/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про:

визнання протиправною бездіяльності щодо тривалого невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2021 року у справі №280/3755/20 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та виплати доплати за період з квітня 2019 року по травень 2021 року у сумі 124241,00 грн;

стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на його користь 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди;

стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на його користь 3% річних від перерахованої, але невиплаченої суми пенсії, у сумі 11 442,62 грн;

стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на його користь збитків від інфляції в сумі 50 532,06 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо тривалого невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2021 року у справі № 280/3755/20 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та виплати доплати за період з квітня 2019 року по травень 2021 року у сумі 124241,00 грн та про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення моральної шкоди, 3% річних від простроченої суми та інфляційних витрат.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі №280/5804/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення 3% річних від простроченої суми та інфляційних витрат.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що спір стосовно недоотриманих сум пенсії є публічно-правовим, адже виник з публічних правовідносин з приводу нарахування та виплати пенсії, а тому має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Також є неправильним висновок суду першої інстанції про те, що ці правовідносини вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання рішення.

Крім того, стягнення моральної шкоди обумовлено порушенням права позивача з боку суб`єкта владних повноважень, тому також це питання має розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Суд першої інстанції вважав, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а для вирішення вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо тривалого невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2021 року у справі №280/3755/20 позивачу слід звернутися до суду у порядку статті 383 КАС України.

Тому суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо тривалого невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2021 року у справі №280/3755/20 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та виплати доплати за період з квітня 2019 року по травень 2021 року у сумі 124 241,00 грн.

Врахувавши приписи частини п`ятої статті 21 КАС України стосовно того, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, а інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства, а також відмову у відкритті провадження у частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо тривалого невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2021 року у справі № 280/3755/20, суд першої інстанції вважав, що відсутня вимога, передбачена частиною першою статті 5 КАС України, про вирішення публічно-правового спору у розумінні положень КАС України.

Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2021 року в справі № 280/3755/20 про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» ні підставі довідки прокуратури Запорізької області від 05 березня 2020 року №18-84 вих.2020 ГУ ПФУ в Запорізькій області проведено перерахунок пенсії та нараховано ОСОБА_1 доплату за період з 13 грудня 2019 року по 31 березня 2021 року (а.с. 20зв-21).

Нарахована доплата за період з 3 грудня 2019 року по 31 березня 2021 року в сумі 124 241,00 грн не виплачена.

Предметом позову в частині, у відкритті провадження стосовно яких відмовлено оскарженою ухвалою, є оскарження бездіяльності ГУ ПФУ щодо невиплати перерахованої на виконання судового рішення, що набрало законної сили, суми пенсійних виплат.

Тобто позивач звернувся до суду в порядку позовного провадження та фактично ставить питання зобов`язання виконати судове рішення в іншій справі.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вказано вище, предметом цього позову є бездіяльність ГУ ПФУ щодо невиплати перерахованої на виконання судового рішення, що набрало законної сили, суми пенсійних виплат.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом і спір фактично стосується належного виконання судового рішення.

Відповідно до статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною першою статті 383 КАС України встановлено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на зазначене, суд вказує, що процесуальним законом встановлений певний порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, і цей порядок передбачає звернення позивача (стягувача) до суду відповідно до статті 383 КАС України, а не з новим позовом про зобов`язання виконати таке судове рішення.

Тобто, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення в справі № 280/3755/20 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправним рішення дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (стаття 382), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

В цьому випадку на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2021 року в справі № 280/3755/20 про зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки прокуратури Запорізької області від 05 березня 2020 року № 18-84 вих.2020 ГУ ПФУ в Запорізькій області проведено перерахунок пенсії та нараховано ОСОБА_1 доплату за період з 13 грудня 2019 року по 31 березня 2021 року в сумі 124 241,00 грн, проте нарахована доплата не виплачена.

Звертаючись до суду із цим адміністративним позовом, ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення, дії та бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області, що мали місце під час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 травня 2021 року в справі № 280/3755/20

Тобто оскаржувана бездіяльність ГУ ПФУ в Запорізькій області стосовно невиплати нарахованої доплати до пенсії стосується виконання судового рішення у справі №280/3755/20 та може бути оскаржена у порядку, визначеному статтею 383 КАС України.

Верховним Судом в постанові від 26 травня 2022 року в справі № 520/11343/18 вказано, що такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання, та зроблено висновок, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а та від 16 лютого 2019 року у справі №816/2016/17.

Також Верховним Судом неодноразово, зокрема, у постановах від 26 травня 2022 року в справі № 520/11343/18, від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а, від 13 квітня 2022 року у справі №826/15178/18, зазначалось, що обраний спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої на виконання рішення суду, є неправильним, оскільки спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися її права, свободи чи інтереси, то він мав звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Вказані правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19, від 11 лютого 2021 року у справі №420/5234/19 та від 28 вересня 2021 року у справі №440/2130/21.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Питання належного виконання судового рішення, яке набрало законної сили та звернуто до виконання, не може бути предметом окремого позову, відповідно, це питання не може розглядатися як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не може бути предметом судового оскарження, тобто такі позовні вимоги не належать розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що цей спір не є публічно-правовим спором в розумінні статті 19 КАС України та не належить до юрисдикції адміністративних судів, як й не може бути вирішений в жодній юрисдикції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26 травня 2022 року в справі № 520/11343/18.

Стосовно висновку суду першої інстанції про закриття провадження у справі в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Враховуючи, що судом першої інстанції відмовлено у відкритті провадження у справі в частині визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо невиплати перерахованої на виконання судового рішення, що набрало законної сили, суми пенсійних виплат, оскільки позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, тобто в цьому випадку відсутній публічно-правовий спір, є правильним висновок суду першої інстанції, що вимоги про відшкодування моральної шкоди не можуть бути предметом розгляду в адміністративному суді без вимоги про вирішення публічно-правового спору, та, відповідно, про закриття провадження у справі в цій частині.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року в справі № 280/5804/24 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2024 року в справі № 280/5804/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 23 жовтня 2024 року та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов