Справа № 400/6378/24
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

24 жовтня 2024 р.справа № 400/6378/24
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., за участю секретаря судового засідання Яременко В.Ю.,

представника позивача: Ільїна О.В.,

представника відповідача: Ждановича В.В.,

у відкритому судовому засіданні розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу від 03.07.24 р. № 199
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач або Корабельний ТЦК), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Корабельного ТЦК щодо призову ОСОБА_1 на військову службу за мобілізацією;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Корабельного ТЦК від 3 липня 2024 р. № 199 Про призов на військову службу за мобілізацією, яким за результатами медичного огляду, проведеного військово-лікарською комісією, солдата ОСОБА_1 направлено для проходження військової служби за призовом за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 .

На обґрунтування своїх вимог позивач пояснив, що 3 липня 2024 р. він був протиправно затриманий працівниками поліції та доправлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 мобілізації, де проти його волі утримувався. Обставини затримання та дії працівників Корабельного ТЦК були предметом розгляду в Корабельному районному суді м. Миколаєва в порядку кримінального судочинства. Під час перевезення до військової частини, позивач втік від представників Корабельного ТЦК і з`явився на розгляд його скарги до суду де дізнався про існування спірного наказу, яким його, ніби то за результатами медичного огляду, визнано придатним до військової служби та направлено до військової частини НОМЕР_1 . На думку позивача, даний наказ та дії відповідача щодо його призову на військову службу, носять протиправний характер з огляду на наступне:

- позивач має право на відстрочку у відповідності до ст. 23 ч. 1 абз. 12 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, як особа, яка має дружину з інвалідністю ІІІ групи внаслідок психічного розладу;

- обов`язковою передумовою призову на військову службу за мобілізацією є проходження медичного огляду з метою визначення ступеня придатності (непридатності) до військової служби, але позивач наполягає, що медичного огляду він не проходив, будь-яких документів, які повинні складатись під час його проходження, не підписував, а тому його призов на військову службу, який оформлений оскарженим наказом, без фактичного проходження медичного огляду, порушує конституційні права.

Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову, при цьому послався на законне право Корабельного ТЦК проводити перевірку військово-облікових документів та зазначив, що позивач не надав будь-яких доказів протиправності дій працівників Корабельного ТЦК. Також позивач не повідомляв посадових осіб Корабельного ТЦК про наявність у нього права на відстрочку і в установленому порядку за її наданням до відповідача не звертався. Відповідач наголосив, що оскаржений наказ є індивідуальним актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом виконання і на теперішній час виникли нові правовідносини щодо проходження позивачем військової служби, звільнення з якої неможливе шляхом скасування наказу про призов позивача.

Інших заяв по суті справи сторони не подавали.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що позивача мобілізовано з порушенням визначеної законом процедури, а саме відповідачем проігноровано право позивача на відстрочку та не забезпечено проходження медичного огляду. За таких умов призов позивача не може вважатись правомірним.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивача призвано на військову службу за мобілізацією згідно чинного законодавства, а твердження про не проходження медичного огляду не відповідають дійсності.

Під час розгляду справи, судом вчинені наступні процесуальні дії:

- при відкритті провадження у справі, судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів;

- також при відкритті провадження у справі задоволена заява позивача про забезпечення позову;

- відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів та призначення почеркознавчої експертизи;

- відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про повернення відзиву без розгляду;

- у справі призначено судове засідання;

- від Корабельного ТЦК витребувані докази проходження ОСОБА_1 військово-лікарської комісії;

- задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи;

- в судовому засіданні представник позивача усно відмовився від клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані ними письмові докази, суд встановив такі обставини, яким він надає наступну правову оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, 3 липня 2024 р. Корабельним ТЦК виданий наказ Про призов на військову службу за мобілізацією № 199 (далі - Наказ № 199), відповідно до п. 1.1. якого солдата ОСОБА_1 направлено для розподілу та відправки до визначених військових частин згідно мобілізаційного розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27 березня 2024 р. № М36.

В п. 1.2. Наказу № 199 зазначено, що солдата ОСОБА_1 направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 за результатами медичного огляду, проведеного військово-лікарською комісією.

Позивач наполягає, що відповідач не забезпечив дійсного проходження ним медичного огляду, а з огляду на те, що медичний огляд є обов`язковою умовою призову на військову службу, послідуючі дії Корабельного ТЦК з призову на військову службу, відповідно, є протиправними.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Згідно з ст. 1 цього Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України (ст. 22 ч. 5 Закону).

На виконання даної норми постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).

Згідно з п. 72 Порядку № 560, рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони (п. 70 Порядку № 560).

Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 р. № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 р. за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Відповідно до розділу І гл. 1 п. 1.2. Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з розділом І гл. 2 п. 2.1. Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ІНФОРМАЦІЯ_4 на збірних пунктах районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_5 або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 (розділ ІІ гл. 3 п. 3.1. Положення № 402).

Під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей (розділ ІІ гл. 3 п. 3.2. Положення № 402).

На вимогу суду, відповідачем надана картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 від 3 липня 2024 р., з якої вбачається, що позивач був оглянутий терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОРом, психіатром, стоматологом, а також зроблені серологічний аналіз крові та флюорографія органів грудної клітини.

За приписами ст. 74 ч. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки Положенням № 402 передбачено, що факт проходження військовозобов`язаним медичного огляду оформляється карткою, форма та зміст якої визначені додатком № 13 до цього положення, надана відповідачем картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 є єдиним допустимим доказом проходження позивачем медичного огляду.

В судовому засіданні представник позивача звернув увагу суду на те, що в графі 3 картки обстеження та медичного огляду вказано, що ОСОБА_1 не служив, що не відповідає дійсності та спростовується даними військового квитка на ім`я позивача, з якого слідує, що в квітні 2012 р. ОСОБА_1 було призвано на строкову військову службу і 24 квітня 2012 р. звільнено в запас.

Дана обставина не має впливу на вищенаведені висновки суду та не спростовує їх.

Доводи представника позивача про те, що довідка № 1019 військово-лікарської комісії від 3 липня 2024 р., якою позивача визнано придатним до військової служби, не містить підпису останнього, суд оцінює наступним чином.

Додатком № 4 до Положення № 402 є довідка військово-лікарської комісії, яка містить графу Відмітка про ознайомлення з постановою ВЛК.

За приписами розділу ІІ гл. 3 п. 3.8. Положення № 402, копія довідки ВЛК з підписом про ознайомлення та датою видається особі, яка пройшла медичний огляд.

Суд констатує, що графа Відмітка про ознайомлення з постановою ВЛК у довідці № 1019 військово-лікарської комісії, не заповнена і в ній відсутній підпис ОСОБА_1 .

На запитання суду, представник відповідача з цього приводу пояснив, що позивач відмовився від підписання довідки № 1019 військово-лікарської комісії, що узгоджується з поясненнями представника позивача про те, що позивач жодних документів не підписував. Одночасно представник відповідача пояснив, що Положення № 402 не передбачає фіксування такої відмови в письмовому вигляді.

Слід зазначити, що жодна норма Положення № 402 не дає підстав для висновку про те, що відсутність підпису особи, яка пройшла медичний огляд на довідці військово-лікарської комісії тягне за собою її недійсність та унеможливлює подальший призов такої особи.

Якщо припустити, що відсутність підпису особи, яка пройшла медичний огляд на довідці військово-лікарської комісії дійсно унеможливлює її призов на військову службу за мобілізацією, то в такому випадку будь-яка особа може уникнути призову, відмовившись підписувати таку довідку, що суперечить меті та змісту правового регулювання призову громадян на військову службу.

Також, суд звертає увагу на наступне.

По суті в цій частині доводи позивача зводяться до незгоди з діями військово-лікарської комісії, яка не забезпечила його медичний огляд.

Разом з тим, Корабельний ТЦК та військово-лікарська комісія є різними суб`єктами владних повноважень, які наділені різними функціями в різних сферах правовідносини, а тому їх правове ототожнення помилкове.

Розділ І гл. 2 п. 2.4.10. Положення № 402 передбачає, що постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Таким чином, у випадку, якщо позивач вважає, що його права, як особи, яка призивається на військову службу за мобілізацією, порушені фактом не забезпечення проходження медичного огляду, то в такому випадку належним способом захисту є оскарження відповідної постанови військово-лікарської комісії, яка в даному випадку оформлена довідкою № 1019 військово-лікарської комісії.

В рамках даної справи позивач не заявляв будь-яких вимог до військово-лікарської комісії, а перевірка дій останньої не може бути охоплена інститутом виходу за межі позовних вимог в даній справі, так як по суті підмінює первинний предмет позову.

Отримавши чинну довідку № 1019 військово-лікарської комісії в висновком про придатність позивача до військової служби, яку відповідач не вправі ревізувати, відповідач не міг діяти в інший спосіб окрім прийняття Наказу № 199 про мобілізацію ОСОБА_1 .

З приводу пояснень позивача про наявність у нього права на відстрочку, суд зазначає, що позивач не оскаржує рішення, дії чи бездіяльність Корабельного ТЦК з приводу надання йому відстрочки.

Крім цього, варто зазначити, що заява про надання відстрочки була подана представником позивача до Корабельного ТЦК 4 липня 2024 р., тоді як Наказ № 199, яким ОСОБА_1 мобілізовано та направлено до військової частини, прийнятий за день до цього - 3 липня 2024 р., тобто на момент мобілізації позивача Наказом № 199, він не мав оформленої в установленому порядку відстрочки і не звертався до відповідача задля її отримання.

Відповідно до ст. 1 ч. 9 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу (ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу).

З наведеної норми слідує, що оскільки позивача було призвано на військову службу під час мобілізації, що витікає з Наказу № 199, початком проходження ним військової служби є день відправки до військової частини, визначеної Наказом № 199, а не день прибуття та зарахування до списків особового складу військової частини, тобто позивач набув статусу військовослужбовця 3 липня 2024 р., а тому слушними є доводи відповідача про те, що спірний Наказ № 199 є індивідуальним актом одноразового застосування і на теперішній час він вичерпав свою дію фактом його виконання.

Та обставина, що позивач втік під час його перевезення до військової частини і на теперішній час так і не прибув до місця її дислокації, в даному випадку правового значення не має, адже, як вже констатовано судом вище, в день видання Корабельним ТЦК Наказу № 199 він набув статус військовослужбовця.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз