Справа № 300/7945/24
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"23" жовтня 2024 р. Справа № 300/7945/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вигодської селищної ради про визнання протиправними і скасування рішень,
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Вигодської селищної ради, в якому просить:
визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Вигодської селищної ради №24 від 26.02.2020 «Про перелік будинків щодо яких необхідно провести конкурс з визначення (призначення) управителя» в частині включення будинку АДРЕСА_1 ) до переліків будинків (об`єктів), щодо яких необхідно проводити конкурс на визначення (призначення) управителя багатоквартирного будинку;
визнати протиправними та скасувати рішення виконавчого комітету Вигодської селищної ради №59 від 26.06.2020 «Про списання з балансу багатоквартирних будинків» в частині списання з балансового обліку комунального підприємства «Вигодський комбінат комунальних підприємств» будинку №4 по вул. Заводська в смт Вигода (Калуський район, Івано-Франківська область) та зобов`язати виконавчий комітет Вигодської селищної ради відновити мої права, шляхом відновлення будинку №4 по вул. Заводська в смт. Вигода на балансовому обліку Комунального підприємства «Вигодський комбінат комунальних підприємств».
Вирішуючи питання про відкриття провадження в даній адміністративній справі судом вказується на таке.
Пунктами 3, 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви, серед іншого, з`ясовує:
- чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
- позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Суд зазначає, що чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд зауважує, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Частиною 2 статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який в адміністративному судочинстві визначений як строк звернення до суду.
Суд звертає увагу, що предметом позову є рішення відповідача №24 від 26.02.2020 «Про перелік будинків щодо яких необхідно провести конкурс з визначення (призначення) управителя» №59 від 26.06.2020 «Про списання з балансу багатоквартирних будинків».
Разом з тим, з даним позовом позивач звернулася до суду 17.10.2024, що підтверджується відтиском штампу на конверті поштового відправлення, тобто з пропуском встановленого шестимісячного строку на звернення до суду з даною позовною заявою.
Водночас, згідно із ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
При цьому, ч. 1 ст. 123 КАС України також встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Разом із тим, в порушення вимог ч. 6 ст. 161 КАС України, позивачем не виконано обов`язку додати до позову окрему заяву про поновлення строку звернення до суду.
Отже, позивачу необхідно усунути зазначений недолік позовної заяви шляхом подання до суду окремої заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій чітко вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.
Окрім цього, згідно з частиною 3 статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
За змістом вимог частини 1 і 2 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про судовий збір» платники судового збору громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць з 01.01.2024 складає 3 028,00 грн.
Положенням підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В даному випадку позивач просить, як уже зазначено, визнати протиправними і скасувати:
рішення відповідача №24 від 26.02.2020 «Про перелік будинків щодо яких необхідно провести конкурс з визначення (призначення) управителя» в частині включення будинку АДРЕСА_1 ) до переліків будинків (об`єктів), щодо яких необхідно проводити конкурс на визначення (призначення) управителя багатоквартирного будинку;

рішення №59 від 26.06.2020 «Про списання з балансу багатоквартирних будинків» в частині списання з балансового обліку комунального підприємства «Вигодський комбінат комунальних підприємств» будинку АДРЕСА_1 ) та зобов`язати виконавчий комітет Вигодської селищної ради відновити мої права, шляхом відновлення будинку АДРЕСА_1 на балансовому обліку Комунального підприємства «Вигодський комбінат комунальних підприємств».

Таким чином, заявлено дві вимоги немайнового характеру, що і не заперечується позивачем.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, сума судового збору, що підлягає сплаті позивачем становить 2 422,40 грн (1 211,20 грн х 2). Однак, позивачем до позову не долучено доказу сплати судового збору.

Натомість, як вбачається із змісту адміністративного позову, позивач посилається на приписи ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та зазначає про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням звільнити від сплати судового збору за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз вказаної норми дає підстави дійти висновку, що за наявності відповідних обставин, позивач, посилаючись на ст. 8 Закону України «Про судовий збір», має подати окреме клопотання щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Крім того, слід зауважити, що Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Отже, частина перша статті 133 КАС визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 (провадження №11-336апп20).

З урахуванням наведених норм права, підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування судом майнового стану сторони, а саме її дохід за календарний рік, що передує року звернення до суду з позовною заявою.

Обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення у здійсненні оплати судового збору, виходячи з вимог статей 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, покладаються на особу, яка звертається з відповідним клопотанням.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 133 КАС України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір», повинна навести доводи і надати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

На підтвердження майнового стану позивач надала довідку, видану Управлінням соціального захисту населення Калуської РДА від 19.09.2024 №2077, згідно якої сукупний дохід позивача у вигляді щомісячної одноразової допомоги при народженні дитини за 2023 рік складає 12 384,00 грн.

Проте, суд зазначає, що вказана довідка не підтверджує те, що у позивача відсутні інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини, тощо), та не відображає відомості про об`єктивний матеріальний стан позивача станом на дату подання адміністративного позову, оскільки остання може мати і інші джерела доходу.

При цьому, достатнім доказом для підтвердження майнового становища позивача, на думку суду, має бути довідка з органу Державної податкової служби України про розмір доходів за попередній календарний рік (2023 рік) та з органів Пенсійного фонду України про відсутність здійснення відповідних виплат за попередній звітний рік (2023 рік).

Суд зазначає, у розумінні приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Отже, ненадання позивачем окремого клопотання та достатніх доказів на підтвердження свого скрутного фінансового становища, зумовлює відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція була викладена в ухвалах Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду за результатами розгляду касаційних скарг (разом із клопотанням про звільнення від сплати судового збору) у справі №215/3786/19 від 17.10.2019, справі №160/7077/19 від 16.10.2019, у справі №215/3329/19 від 10.10.2019, у справі №215/2132/19 від 23.09.2019, у справі №215/2169/19 від 21.08.2019, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №9901/77/20.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» право на суд не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Така позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною в ухвалі Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.06.2019 у справі № №810/1728/18.

Отже, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані із судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України №3674-VІ, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

За таких обставин, позовну заяву подано без додержання вимог статті 161 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

У зв`язку з вищевикладеним, згідно з вимогами ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись статтями 18, 160, 161 171, частинами 1, 2 статті 169 та статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вигодської селищної ради про визнання протиправними і скасування рішень залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду:

1) документа про сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн або обґрунтованого клопотання про звільнення від сплати судового збору з належним чином оформленими доказами існування підстав, визначених законом для такого звільнення, зокрема, відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків Державної податкової служби України про суми виплачених доходів за 2023 рік, відомостей з органів Пенсійного фонду України про відсутність здійснення відповідних виплат за попередній звітний рік (2023 рік)

2) заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, у якій чітко вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вищезазначений строк позовна заява буде повернена.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.