Справа № 160/20126/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/20126/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року (суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції щодо вчинення стосовно ОСОБА_1 інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції мобінгу;

зобов`язати Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції утриматись від вчинення дій мобінгу стосовно ОСОБА_1 інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить службу на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції. Позивач зауважує, що відповідач чинить відносно позивача умисні дії, які, на думку позивача, є мобінгом, а саме: систематично призначає позивача до несення служби у складі пішого патруля, в той час як інші поліцейські, які обіймають однакову посаду із позивачем та мають однакову з позивачем професійну кваліфікацію, призначаються до пішого патрулювання зрідка, або взагалі не призначаються. Позивач зауважує, що у спірний період відповідач жодного разу не допустив позивача до несення служби у складі автопатруля чи у будь-який інший спосіб, чим позбавляє позивача в повному обсязі виконувати посадові обов`язки, так як виконання деяких з них в пішому патрулі недоступні. Також позивач наголосив, що відповідач тривалий час чинить дії, спрямовані на: обмеження функціональних обов`язків, що призводить до втрати кваліфікації; виявлення неповаги до честі та гідності позивача шляхом їх відкритого приниження; втрату рівня кваліфікації через одноманітний характер завдань. Крім цього позивач зауважив, що вчинення мобінгу стосовно позивача підтверджується листуванням в групі месенджера «Telegram». Також позивач зазначив, що час проходження служби в патрульній поліції позивач стягнень за Дисциплінарним статутом не має, що доводить існування стосовно позивача особистої неприязні відповідача. Крім цього позивачем долучено до матеріалів справи розстановку сил та засобів роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України в період з 11.06.2022 по 12.06.2023 на підтвердження обставин щодо мобінгу позивача зі сторони відповідача. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було надано оцінки діям відповідача щодо залучення позивача до пішого патрулювання на систематичній постійній основі протягом року, відсутності інших ПІБ в графіках чергування (розстановки сил та засобів), які б аналогічно несли службу протягом року виключно в пішому патрулюванні. Відсутні судові оцінки фактам систематичності та одноманітності несення позивачем служби виключно позивачем в пішому патрулюванні протягом року, що призводить, до втрати набутих раніше позивачем знань та вмінь, унеможливлює набуття нових, що змушує недооцінювати свою професійну придатність. Відповідач вчиняє стосовно позивача дії психологічного тиску, шляхом створення навколо напруженої, ворожої, образливої атмосфери (висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка принизливого характеру), внаслідок чого позивача безпідставно негативно виокремлено з колективу. Позивач єдиний працівник поліції в своєму взводі, який ніс службу протягом року виключно в пішому патрулі, без залучення в автопатруль, що свідчить про залучення до виконання протягом року праці (несення служби), до виконання якої не залучались працівниками з аналогічним рівнем кваліфікації та званням на систематичній основі. Вказане свідчить про необґрунтований та нерівномірний розподіл відповідачем праці/навантаження, завдань між позивачем та іншими поліцейськими, з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу (несуть службу).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходить службу на посаді інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України.

Згідно службової характеристики ОСОБА_1 від 28.08.2023

- позивач за період служби в Національній поліції України зарекомендував себе здібним, але не достатньо вмотивованим співробітником. У зв`язку із відсутністю ініціативи та прагнення до самореалізації іноді до виконання посадових обов`язків ставиться безвідповідально. Має схильність до порушення службової дисципліни та невиконання наказів керівництва. Безпідставних пропусків і запізнень на службу не має;

накази та нормативні акти, що регламентують діяльність органів Національної поліції, знає посередньо. Має схильність до порушення службової дисципліни, а саме невиконання внутрішніх наказів та наказів командира роти;

доручену ділянку роботи не забезпечує в повному обсязі;

чинне законодавство та відомчі нормативні акти, що регламентують діяльність органі Національної поліції знає і дотримується їх вимог;

за складом характеру спокійний, стриманий, скромний. Під час виконання службових обов`язків не проявляє лідерські якості та розумну ініціативу. Діє виключно згідно чинного законодавства. Має посереднє ставлення до служби та колективу. У колективі не користується авторитетом. Не висловлює особливих цілей та прагнень.

Згідно розстановки сил та засобів роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України в період з 11.06.2022 по 12.06.2023 залучались до пішого патрулювання, зокрема,:

- ОСОБА_1 - 100 разів, в тому числі 8 разів залучався до регулювання дорожнього руху (27.12.2022, 28.12.2022, 20.01.2023, 21.01.2023, 28.01.2023, 29.01.2023, 13.02.2023, 14.02.2023 );

- ОСОБА_2 - 53 рази;

- ОСОБА_3 - 42 рази;

- ОСОБА_4 - 33 рази;

- ОСОБА_5 - 30 разів.

Вважаючи, що відповідач тривалий час вчиняє мобінг, а саме:

1) позивачем відчувається: напруженість в колективні, не таке спілкування колег з позивачем, негативне ставлення через виокремлення керівництвом позивача у зв`язку із недотримання кількісних показників;

2) вимагання керівництвом статистичних показників та навмисне та необ`єктивне оцінювання результатів роботи;

3) виявлення неповаги до честі і гідності позивача, шляхом їх відкритого приниження у месенджері «Telegram»;

4) втрату рівня кваліфікації, через одноманітний характер завдань, а саме: постійне залучення до пішого патрулювання,

Вважаючи, що дії з боку відповідача мають ознаки мобінгу, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

11.12.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запобігання та протидії мобінгу (цькуванню)», яким доповнено Кодекс законів про працю України статтею 2-2, де визначено наступне мобінг (цькування) - систематичні (повторювані) тривалі умисні дії або бездіяльність роботодавця, окремих працівників або групи працівників трудового колективу, які спрямовані на приниження честі та гідності працівника, його ділової репутації, у тому числі з метою набуття, зміни або припинення ним трудових прав та обов`язків, що проявляються у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема із застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери, у тому числі такої, що змушує його недооцінювати свою професійну придатність.

Формами психологічного та економічного тиску, зокрема, є:

- створення стосовно працівника напруженої, ворожої, образливої атмосфери (погрози, висміювання, наклепи, зневажливі зауваження, поведінка загрозливого, залякуючого, принизливого характеру та інші способи виведення працівника із психологічної рівноваги);

- безпідставне негативне виокремлення працівника з колективу або його ізоляція (не запрошення на зустрічі і наради, в яких працівник, відповідно до локальних нормативних актів та організаційно-розпорядчих актів має брати участь, перешкоджання виконанню ним своєї трудової функції, недопущення працівника на робоче місце, перенесення робочого місця в непристосовані для цього виду роботи місця);

- нерівність можливостей для навчання та кар`єрного росту;

- нерівна оплата за працю рівної цінності, яка виконується працівниками однакової кваліфікації;

- безпідставне позбавлення працівника частини виплат (премій, бонусів та інших заохочень);

- необґрунтований нерівномірний розподіл роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу.

Вимоги роботодавця щодо належного виконання працівником трудових обов`язків, зміна робочого місця, посади працівника або розміру оплати праці з порядку, встановленому законодавством, колективним або трудовим договором, не вважаються мобінгом (цькуванням).

Вчинення мобінгу (цькування) заборонено.

Особи, які вважають, що вони зазнали мобінгу (цькування), мають право звернутися із скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та/або до суду.

Відповідно до абз.8 ч.1 ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: правовий захист від мобінгу (цькування), дискримінації, упередженого ставлення у сфері праці, захист честі та гідності працівника під час здійснення ним трудової діяльності, а також забезпечення особам, які зазнали таких дій та/або бездіяльності, права на звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та до суду щодо визнання таких фактів та їх усунення (без припинення працівником трудової діяльності на період розгляду скарги, провадження у справі), а також відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок таких дій та/або бездіяльності, на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

Отже вказані норми визначають, які форми мобінгу можуть існувати, а правовий захист від нього полягає зокрема у зверненні до суду щодо визнання таких фактів та їх усунення.

Колегія суддів зазначає, що до норми ст.19 КАС України не віднесено розгляд спорів про визнання фактів мобінгу, проте враховуючи вищевказані норми КЗпП України та можливість оскарження дій суб`єкта владних повноважень під час проходження публічної служби, заявлений позивачем позов (враховуючи предмет та підстави), можливий у контексті розгляду спору у вчиненні, на переконання позивачем, відповідачами певних протиправних дій.

Позивач у позові зазначає, що відповідач чинить відносно позивача умисні дії, які, на думку позивача, є мобінгом, а саме: систематично призначає позивача до несення служби у складі пішого патруля, в той час як інші поліцейські, які обіймають однакову посаду із позивачем та мають однакову з позивачем професійну кваліфікацію, призначаються до пішого патрулювання зрідка, або взагалі не призначаються. Позивач зауважує, що у спірний період відповідач жодного разу не допустив позивача до несення служби у складі автопатруля чи у будь-який інший спосіб, чим позбавляє позивача в повному обсязі виконувати посадові обов`язки, так як виконання деяких з них в пішому патрулі недоступні. Також позивач наголосив, що відповідач тривалий час чинить дії, спрямовані на: обмеження функціональних обов`язків, що призводить до втрати кваліфікації; виявлення неповаги до честі та гідності позивача шляхом їх відкритого приниження; втрату рівня кваліфікації через одноманітний характер завдань.

Стосовно таких доводів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 60 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Відповідно до ч.3 ст.62 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на нього обов`язків підпорядковується тільки своєму безпосередньому та прямому керівнику.

Ніхто, крім безпосереднього і прямого керівника (за винятком випадків, прямо передбачених законом), не може надавати будь-які письмові чи усні вказівки, вимоги, доручення поліцейському або іншим способом втручатися в законну діяльність поліцейського, у тому числі діяльність, пов`язану з кримінальним провадженням або провадженням у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.1, 2 ст.91 Закону України «Про національну поліцію» особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських:

1) службу у святкові та вихідні дні;

2) службу позмінно;

3) службу з нерівномірним графіком;

4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Відповідно до пунктів 3, 6 розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України 06.11.2015 року №73 Департамент складається із структурних підрозділів апарату Департаменту, його територіальних (відокремлених) підрозділів та інших підрозділів патрульної поліції згідно з штатним розписом Національної поліції України.

Департамент та його підрозділи служать суспільству шляхом забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Діяльність Департаменту здійснюється в тісній співпраці з населенням, територіальними громадами та громадськими об`єднаннями на засадах партнерства і спрямована на задоволення їхніх потреб.

Відповідно до розділу II Положення про Департамент, основними завданнями Департаменту є участь у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної безпеки і порядку; надання, в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги; забезпечення безпеки дорожнього руху; своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Відповідно до змісту Положення про управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, затвердженого наказом ДПП від 17.01.2016 №38 (зі змінами) (надалі - Положення про Управління), Управління є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту та забезпечує виконання завдань і функцій патрульної поліції на території Дніпропетровської області.

Посадова інструкція інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (далі - інспектора) визначає основні завдання та функції інспектора, його права, обов`язки та засади відповідальності.

Відповідно до п.2.1 розділу ІІ Посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції інспектор, відповідно до покладених на нього завдань під час несення служби, здійснює:

1) безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі;

2) первинне реагування на повідомлення про правопорушення (у тому числі ті, що надходять на планшет), а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

3) надання невідкладної допомоги, зокрема домедичної і медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

4) вжиття заходів для встановлення осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе;

5) самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством;

6) припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосовуючи для цього передбачені законодавством права і повноваження;

7) розгляд справ про адміністративні правопорушення, застосовує заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та спосіб, які передбачені законодавством;

8) затримання осіб на підставах і в порядку, передбачених законодавством, а також доставляє затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення (у визначених законодавством випадках), до підрозділів Національної поліції України та/або суду;

9) охорону місця події з метою забезпечення подальшого розслідування, а також вживає заходів щодо охорони та збереження місця події в первинному, незміненому стані до прибуття уповноважених осіб, зокрема слідчих оперативних груп;

10) співпрацю з іншими підрозділами Національної поліції України;

11) інші функції, передбачені законодавством.

Згідно п.2.3 розділу ІІ Посадової інструкції інспектора взводу №2 роти №4 батальйону №3 управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції У сфері забезпечення публічної безпеки і порядку інспектор під час несення служби здійснює також:

1) забезпечення публічної безпеки і порядку під час проведення масових заходів;

2) спілкування і співпрацю із суспільством, реалізовуючи підхід «поліція та громада», а також постійно співпрацює з населенням та громадськими організаціями з метою підвищення рівня публічної безпеки і порядку, запобігання вчиненню правопорушень та встановлення довірливих відносин між поліцією та населенням;

3) у випадках та в межах, передбачених законодавством України, виконує інші функції, спрямовані на реалізацію своїх завдань.

Посадова інструкція командира роти управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції затверджена наказом Департаментом патрульної поліції №2013 від 28.09.2020 року (далі - Посадова інструкція командира роти).

При цьому, відповідно до пунктів 2.1.1, 2.1.2 Посадової інструкції командира роти основними завданнями діяльності командира роти є сприяння, в межах компетенції та повноважень забезпеченню реалізації задач патрульної поліції в межах завдань Національної поліції України; здійснення заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації роботи Управління, забезпечення якісного і ефективного виконання покладених на Управління завдань і функцій.

Відповідно до пункту 2.2.4 Посадової інструкції командира роти, командир роти доводить до відома особового складу актуальний розподіл по екіпажах (розстановку сил та засобів) та інформацію про визначені керівництвом планові заходи.

За умовами пунктів 3.1.1 та 3.1.3 Посадової інструкції командира роти, командир роти має право давати обов`язкові до виконання, усні та письмові вказівки, доручення, розпорядження особовому складу роти, діяльність яких він координує, та вносити пропозиції командиру батальйону та начальнику УПП в Дніпропетровській області ДПП, щодо організації роботи підпорядкованого особового складу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що поліцейський під час виконання покладених на нього обов`язків підпорядковується тільки своєму безпосередньому та прямому керівнику, а командир роти доводить до відома особового складу актуальний розподіл по екіпажах (розстановку сил та засобів).

Судом встановлено, що з розстановки сил та засобів роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України в період з 11.06.2022 по 12.06.2023 позивач залучався 100 разів до пішого патрулювання та 8 разів залучався до регулювання дорожнього руху.

Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач, при залученні до пішого патрулювання, також здійснював також інший вид трудової діяльності, аніж піше патрулювання, а саме: залучався до регулювання дорожнього руху.

Крім цього судом першої інстанції під час розгляду справи, були опитані свідки з показань яких встановлено, що позивач під час пішого патрулювання також залучався до регулювання дорожнього руху, контрольно-режимної роботи, до охорони блокпоста та охорони об`єкта «Фортеця», а отже характер завдань, які позивач виконує під час пішого патрулювання, не є одноманітним та не обмежується виключним пішим патрулювання певної території.

З урахуванням викладеного колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що піше патрулювання позивача, яке на його думку, є втратою рівня кваліфікації, через одноманітний характер завдань, не може вважатися психологічним тиском, оскільки, функціональні обов`язки поліцейського, який перебуває у складі пішого патруля, не обмежуються в порівнянні з поліцейським, якого залучено до автопатруля, тому дії відповідача щодо незалучення позивача до автопатруля в спірний період не віднесено до форм психологічного тиску, зокрема, до необґрунтованого нерівномірного розподілу роботодавцем навантаження і завдань між працівниками з однаковою кваліфікацією та продуктивністю праці, які виконують рівноцінну роботу, та до дій, спрямованих на обмеження функціональних обов`язків, що призводять до втрати кваліфікації, а отже в розумінні КЗпП України такі дії не є мобінгом.

Крім того, колегія суддів наголошує, що позивач вказуючи на певні факти, не посилається на жодну норму посадової інструкції, яка б не надавала повноважень виконати певні надані завдання.

Посилання позивача про здійснення психологічного тиску, нетактовну, образливу, тощо поведінку відповідачів по відношенню позивача також не знайшли підтверджень у ході розгляду справи з урахуванням поданих доказів сторонами, та враховуючи показання свідків.

З огляду на надані сторонами докази та доводи у сукупності, колегія суддів зазначає, що у ході розгляду справи доказів систематичних (повторюваних) тривалих умисних дій або бездіяльності роботодавця встановлено не було.

Стосовно вимог щодо зобов`язання Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції утриматись від вчинення дій мобінгу стосовно ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає наступне.

Для вирішення питання про зобов`язання відповідачів вчинити певні дії, необхідно встановити протиправність дій, бездіяльності або рішення. Вимоги зобов`язального характеру, зокрема про зобов`язання вчинити певні дії або прийняти певне рішення в такому випадку є похідними. Враховуючи наведене, оскільки ні під час розгляду справи в суді першої, ні апеляційної інстанції судом не встановлено вчинення відповідачем протиправних дій, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що підстави для прийняття рішення зобов`язального характеру у суду відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, а отже відсутні підстави для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко