Справа № 466/9013/24
Суддя: Луців-Шумська Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/9013/24
Провадження № 2-а/466/140/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Луців Шумської Н.Л.

учасники справи

секретар Попенко І.І.

представник позивача Радченко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (м. Львів, вул. Перфецького, 19), про визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в

04.09.2024 ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Радченко Е.А., звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2914539 від 26.08.2024 р.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.08.2024 інспектором 1-го взводу 4-ої роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Шпитко М.О. на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Підставою для накладення стягнення було те, що 26.08.2024 об 11.03 на 112 км автодороги М09 Рава-Руська Львів - Тернопіль, керуючи автомобілем Hyundai 120, реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивач рухався зі швидкістю 77 км/год у населеному пункті с. Підберізці, чим перевищив максимальне обмеження швидкості більше ніж на 20 км/год.

ОСОБА_1 не має жодних претензій до інспектора з приводу процедури притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки інспектор діяла з дотриманням Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ 06.11.2015 № 1376. Позивачу ввічливо було роз`яснено суть правопорушення, а також права особи, що притягається до відповідальності.

Позивач не заперечує того факту, що рухався зі швидкістю 77 км/год в с. Підберізці Львівської області. Проте в його діях відсутній такий обов`язковий елемент складу будь-якого адміністративного правопорушення, як вина.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, позначається дорожнім знаком 5,45 (п. 33.5 Правил).

За вимогами п. 8.2.1.1 Правил дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Аналогічна норма міститься в п. 14.1.1 ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови Правила застосування», де зазначено, що дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Дорожні знаки повинні бути видимі за відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

Інформаційно-вказівний дорожній знак про початок населеного пункту с. Підберізці встановлений з порушенням вищезазначених вимог, що позбавляє водія своєчасно на нього відреагувати.

Зазначає, що до заїзду на автодорогу М09 ОСОБА_1 рухався по кільцевій автодорозі Е40. З`їзд з автодороги Е40 на автодорогу М09 розташований між населеними пунктами Винники та Підберізці та має вигляд з`їзду з мосту. При цьому, сам з`їзд розташований практично перпендикулярно до автодороги М09, утворюючи кут майже в 90 градусів. До цього перехрестя дорожнього знаку про початок населеного пункту с. Підберізці не видно взагалі, що підтверджується доданими до позовної заяви фотознімками.

Від перехрестя до вищезазначеного дорожнього знаку відстань 40 метрів. Це підтверджується доданою до позовної заяви скрін-копією з Google Maps.

Крім того, дорожній знак розташований проміж дерев, а саме: безпосередньо перед знаком розташовано два великих хвойних дерева, які його затуляють. Тому побачити та належним чином ідентифікувати знак можливо на відстані, яка є меншою, ніж це передбачено Правилами дорожнього руху. Ця обставина підтверджується доданими до позовної заяви фотознімками.

Екіпаж патрульної поліції перебував на відстані 230 метрів від перехрестя, тобто в 190 метрах від знаку. Місцезнаходження екіпажу підтверджується доданими до позовної заяви фотознімком та скрін-копією з Google Maps. Побачивши знак, ОСОБА_1 почав зменшувати швидкість. Проте застосування екстреного гальмування в даній ситуації було неможливе через небезпеку для транспортних засобів, що їхали позаду автомобіля позивача. Тому на момент фіксації інспектором швидкість його автомобіля не була в межах встановленої для населеного пункту норми.

В діях позивача присутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, проте повного складу цього правопорушення немає через відсутність вини. Позивач не міг знати про початок населеного пункту Підберізці до того моменту, поки не побачив відповідного дорожнього знаку. Своєчасно побачити вищезазначений знак та відреагувати на нього належним чином ОСОБА_1 не мав можливості, оскільки знак розташований з порушенням вимог п. 8.2.1.1 Правил дорожнього руху та п. 14.1.1 ДСТУ 4100:2021.

Враховуючи викладене, вважає, що є всі підстави визнати постанову ЕНА 2914539 від 26.08.2024 про накладення на позивача адміністративного стягнення протиправною.

30.08.2024 ОСОБА_1 сплатив штраф, проте це жодним чином не свідчить про згоду позивача із застосованим до нього стягненням. Штраф сплачено з метою уникнення збільшення його розміру.

Позивач не визнає себе винуватим, оскільки він не мав можливості своєчасно відреагувати на дорожній знак через його неправильне встановлення. Просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора УПП у Львівській області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2914539 від 26.08.2024р.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06.09.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Радченко Е.А., прийнято до розгляду та в справі відкрито спрощене позовне провадження.

04.10.2024 року з Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 26.08.2024 близько 11.03год на автодорозі М-09 Тернопіль Львів Рава-Руська 112 км позивач керував транспортним засобом марки «Hyundai 120» д.н.з. НОМЕР_1 , у населеному пункті Підберізці зі швидкістю 77 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом TRUCAM LTI 20/20 ТС 000652, тим самим позивач порушив п.12.4 ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст.283 та п.1 ч.1 ст.284 КУпАП Інспектор Управління виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу 340,00 грн.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Пунктом 1.3 ПДР закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови.

Позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу та почав вести діалог з працівниками поліції. Останні, дотримуючись ст.ст.278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 (далі інструкція № 1395 від 07.11.2015), представилися, пояснили правопорушнику причину зупинки та почали з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. Уже безпосередньо під час розгляду справи зачитали позивачу ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ознайомили позивача із правопорушенням, яке він вчинив.

Зазначає, що інспектор Управління приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв в межах власної дискреції, яка визначається завданнями та функціями передбаченими Законом України «Про Національну поліцію», КУпАП та посадовою інструкцією поліцейського. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення Інспектор виніс постанову по вказаній справі керуючись статтею 283 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене, просить відмовити повністю у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю такого.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовну заяву підтримала, зіславшись на викладені в позові обставини. Щодо відзиву позивача, зазначила, що наведені у ньому аргументи не стосуються суті позову і вказаних у ньому обставин.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні встановлено, що 26.08.2024 року службовою особою - інспектором взводу №1 роти №4 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Шпитко М.О. було винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №2914539, згідно з якою позивач ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340,00грн.

В цій постанові, зокрема, зазначено, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Hyundai 120» д.н.з. НОМЕР_1 , 26.08.2024 року о 11.03год. на дорозі М09 Тернопіль Львів Рава-Руська 112км рухався зі швидкістю 77 км/год у населеному пункті с.Підберізці, чим перевищив максимальне обмеження швидкості більше ніж на 20 км/год, швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI20|20 TC000652 реєстратор 474514, чим порушив п. 12.4. ПДР, скоївши адміністративне правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вищевказані обставини підтверджуються даними, які зазначені в адміністративному позові та копією вищевказаної постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ЕНА №2914539 від 26.08.2024 року.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Правопорушенням за ч.1 ст.122 КУпАП є, серед іншого, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відзиві на позов відповідач в якості аргументів свого заперечення наводить ряд норм законодавства щодо законності використання приладу вимірювання швидкості автотранспорту TruCam LTI20|20 TC000652 реєстратор 474514, підтвердження проведення його повірки.

При розгляді справи в суді представник позивача не заперечила правомірності використання даного приладу і того факту, що позивач рухався зі швидкістю 77 км/год в с. Підберізці Львівської області.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах, позначається дорожнім знаком 5,45 (п. 33.5 Правил).

За вимогами п. 8.2.1.1 Правил дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Аналогічна норма міститься в п. 14.1.1 ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху ЗНАКИ ДОРОЖНІ Загальні технічні умови Правила застосування», де зазначено, що дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Дорожні знаки повинні бути видимі за відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

В судовому засіданні встановлено, що інформаційно-вказівний дорожній знак про початок населеного пункту с. Підберізці встановлений без дотримання вищезазначених вимог, що позбавляє водія своєчасно на нього відреагувати.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що до заїзду на автодорогу М09 ОСОБА_1 рухався по кільцевій авто дорозі Е40. З`їзд з автодороги Е40 на автодорогу М09 розташований між населеними пунктами Винники та Підберізці та має вигляд з`їзду з мосту. При цьому, сам з`їзд розташований практично перпендикулярно до автодороги М09, утворюючи кут майже в 90 градусів. До цього перехрестя дорожнього знаку про початок населеного пункту с. Підберізці не видно взагалі, що підтверджується доданими до позовної заяви фотознімками.

Від перехрестя до вищезазначеного дорожнього знаку відстань 40 метрів. Це підтверджується доданою до позовної заяви скрін-копією з Google Maps.

Крім того, дорожній знак розташований проміж дерев, а саме: безпосередньо перед знаком розташовано два великих хвойних дерева, які його затуляють. Тому побачити та належним чином ідентифікувати знак можливо на відстані, яка є меншою, ніж це передбачено Правилами дорожнього руху. Ця обставина підтверджується доданими до позовної заяви фотознімками.

Екіпаж патрульної поліції перебував на відстані 230 метрів від перехрестя, тобто в 190 метрах від знаку. Місцезнаходження екіпажу підтверджується доданими до позовної заяви фотознімком та скрін-копією з Google Maps. Побачивши знак, ОСОБА_1 почав зменшувати швидкість. Проте застосування екстреного гальмування в даній ситуації було неможливе через небезпеку для транспортних засобів, що їхали позаду автомобіля позивача. Тому на момент фіксації інспектором швидкість його автомобіля не була в межах встановленої для населеного пункту норми.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в діях позивача присутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, проте повного складу цього правопорушення немає через відсутність вини. Позивач не міг знати про початок населеного пункту с.Підберізці до того моменту, поки не побачив відповідного дорожнього знаку. Своєчасно побачити вищезазначений знак та відреагувати на нього належним чином ОСОБА_1 не мав можливості, оскільки знак розташований з порушенням вимог п. 8.2.1.1 Правил дорожнього руху та п. 14.1.1 ДСТУ 4100:2021.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведених обставин суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, не доведена належними доказами та прийняте рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, за відсутності достатніх даних про вчинення правопорушення. Відповідно постанова серії №ЕНА №2914539 від 26.08.2024 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2,9,72,76,77,79,229,242,243,245,246,286 КАС України, ст.ст.287,288, 289,293 КУпАП, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора 1-го взводу 4-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шпитко М.О. від 26.08.2024р. серії ЕНА №2914539 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 жовтня 2024р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська