Справа № 280/7318/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 жовтня 2024 року Справа № 280/7318/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057)

Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд.10, м. Фастів, Київська область, 08500)

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі відповідач 2), в якій позивач просить:

визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не прийняття рішення про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у пільговому обчисленні (1 місяць за 3 місяці) періодів його участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення з 14.12.2018 року по 09.07.2018 року, з 25.12.2019 року по 14.08.2020 року, з 14.04.2021 року по 10.12.2021 року, з 23.02.2022 року по 28.06.2022 року (2 роки 02 місяців 29 днів) під час перерахунку пенсії з 18.08.2022 року , протиправною;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розглянути питання та прийняти рішення про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 у пільговому обчисленні (1 місяць за 3 місяці) періодів його участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення з 14.12.2018 року по 09.07.2018 року, з 25.12.2019 року по 14.08.2020 року, з 14.04.2021 року по 10.12.2021 року, з 23.02.2022 року по 28.06.2022 року (2 роки 02 місяців 29 днів) з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, внести зміни до пенсійної справи та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18.08.2022 року з урахуванням додаткового страхового стажу;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 27.06.2024 №37780/03-16 "Про відмову у перерахунку пенсії";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи відповідно до інформації, наведеної у архівній довідці Державного архіву Запорізької області від 14.05.2024 року №05-07/2-1187 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду, внести зміни до пенсійної справи та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 19.06.2024 року.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач -1 протиправно не зарахував позивачу період участі в АТО з 14.12.2018 року по 09.07.2018 року, з 25.12.2019 року по 14.08.2020 року, з 14.04.2021 року по 10.12.2021 року, з 23.02.2022 року по 28.06.2022 року як один місяць за три місяці посилаючись на те, що Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахування до стажу періоду безпосередньої участі особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, участі особи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення як один місяць за три місяці не передбачено.

Відповідач -1 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позову, зокрема зазначив, що чинним законодавством не передбачено зарахування у трикратному розмірі періодів проходження військової служби при призначенні пенсії відповідно до Закону №1058. В задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви, зокрема заяву про поновлення строку звернення до суду. Враховуючи викладені в заяві обставини, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк звернення до суду.

Ухвалою від 29.08.2024 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком (як учасник бойових дій) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.01.2020 року.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 28.06.2022 №6357 позивач в період з 14.12.2018 року по 09.07.2018 року, з 25.12.2019 року по 14.08.2020 року, з 15.04.2021 року по 10.12.2021 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 28.06.2022 №6358 позивач приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 23.02.2022 року по 28.06.2022 року.

На звернення позивача, відповідач -1 повідомив, що при обчисленні страхового стажу зараховано всі періоди роботи відповідно до наданих Вами документів про стаж з 01.09.1979 по 31.12.2003 (з перервами) та з 01.01.2004 по 31.05.2022 на підставі індивідуальних відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Зараховано період навчання з 01.09.1979 по 17.06.1984 згідно архівної довідки Таврійського державного агротехнологічного університету від 06.03.2018 №15-688/244, робота в колгоспі згідно архівної довідки трудового архіву Токмацької районної ради Запорізької області від 29.04.2020 № ч-58-1, перебування на обліку у центрах зайнятості, проходження військової служби по мобілізації відповідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.08.1981 та згідно даних реєстру застрахованих осіб. Пенсія обчислена із страхового стажу 32 роки 04 місяці 14 днів. Загальний страховий стаж зараховано по 31.05.2022 року. На сьогодні, згідно з даними системи персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб, наявна сплата внесків по 31.08.2022 року. Зазначено, що період проходження служби з 01.11.2018 по 31.05.2022 згідно довідки від 17.04.2020 року №1643, від 28.06.2022 №6358, від 28.06.2022 №6357 зараховано до загального стажу в одинарному розмірі згідно ст.24 Закону 1058.

19.06.2024 позивач через веб портал електронних послуг ПФУ звернувся із заявою щодо допризначення у зв`язку із наданими додатковими документами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії від 27.06.2024 №37780/03-16, оскільки в довідці №05-07/2-1187 від 14.05.2024 відсутні відомості про встановлений мінімум вихододнів та кількість фактично відпрацьованих вихододнів.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача -1 щодо не зарахування до страхового стажу позивача період з 14.12.2018 року по 09.07.2018 року, з 25.12.2019 року по 14.08.2020 року, з 14.04.2021 року по 10.12.2021 року, з 23.02.2022 року по 28.06.2022 року за коефіцієнтом 1, замість 3 та рішення відповідача-2 протиправним у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV) визначено, що пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 8 Закону №1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Періоди, з яких складається страховий стаж визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Водночас, статтею 115 Закону №1058-IV визначено пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Підпунктом 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-IV передбачено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 101 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 101 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 12 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та категорії таких осіб визначає Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (далі - Порядок № 413).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Пунктом 4 Порядку № 413 визначено підставу надання особі статусу учасника бойових дій: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.01.2020 року.

При цьому, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військовослужбовці відповідно до статті 1-2 цього Закону, користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

За визначенням статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону № 2011-ХІІ визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії та встановлює, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 наказу Міністерства оборони України № 530 від 14 серпня 2014 року «Про положення про організацію роботи з обчислення вислуги років», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 року № 1294/2607 передбачено, що при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці, зокрема участь у бойових діях у воєнний час; період проходження служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена військова служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 року у справі №185/7049/16-а.

Відтак, час проходження позивачем військової служби, протягом якого позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача в кратному обчисленні - один місяць служби за три місяці.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи відповідно до архівної довідки від 14.05.2024 року №05-07/2-1187, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1, ч.2 ст.56 Закону України Про пенсійне забезпечення (надалі також - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ч.2 ст.56 Закону №1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (далі по тексту - Основні Положення).

Відповідно до п.п. 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (п.5 Основних Положень).

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Згідно рішення відповідача-2 від 27.06.2024 позивачу не зараховано період роботи в колгоспі, оскільки у трудовій книжці позивача серія НОМЕР_3 від 28.08.1981 відсутній запис про періоди роботи за 1990-1991 роки. Позивачем надана архівна довідка №05-07/2-1187 від 14.05.2024, в якій відсутні відомості про встановлений мінімум вихододнів та кількість фактично відпрацьованих вихододнів.

Суд зазначає, що відповідно до архівної довідки №05-07/2-1187 від 14.05.2024 позивач прийнятий в члени колгоспу та надано роботу майстра-наладчика в мехмайстерні з окладом 130 карбованців (протокол засідання правління від 22 травня 1990 р. № 7. протокол загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 10 листопада 1990 р. № 3).

Позивачу надано відпустку з 29 квітня 1991 р. у кількості 18 днів (протокол засідання правління від 27 квітня 1991 р. № 6).

Позивач виключений з членів колгоспу (протокол засідання правління від 17 травня 1991 р. № 7. протокол загальних зборів уповноважених членів колгоспу від 18 травня 1991 р. № 2).

Також зазначено, що в протоколах засідань правління та загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Богдана Хмельницького с. Широкий Яр Чернігівського району Запорізької області за 1990-1991 pp. відомості про встановлений мінімум вихододнів відсутні.

Суд зазначає, що не зазначення кількості відпрацьованих вихододнів та встановленого мінімуму не може свідчити про невиконання позивачем норм, а тому відсутність таких доказів не може позбавити позивача права на соціальний захист.

Крім того, обов`язку додаткового доведення факту відпрацювання позивачем днів трудової участі в колгоспі законодавчо не встановлено, а відтак відповідний стаж мав бути врахований відповідачем.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що наявність сумнівів у відповідача може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Однак, відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на отримання додаткових відомостей, на підтвердження обґрунтованості та достовірності, або уточнення даних, що містяться у поданих позивачем документах, в яких зазначені періоди роботи, зокрема, у записах трудової книжки.

Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження не виконання позивачем у відповідні роки встановленого мінімуму трудової участі в колгоспі без поважних причин, з огляду на що до стажу мали враховуватися час роботи за фактичною тривалістю, тобто фактично відпрацьовані дні згідно трудової книжки колгоспника.

Отже, наведені пенсійним органом мотиви не зарахування періоду його роботи відповідно до інформації, наведеної у архівній довідці Державного архіву Запорізької області від 14.05.2024 року №05-07/2-1187 слід визнати безпідставними, у зв`язку із чим рішення відповідача-2 від 27.06.2024 №37780/03-16 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

З метою захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи відповідно до інформації, наведеної у архівній довідці Державного архіву Запорізької області від 14.05.2024 року №05-07/2-1187, здійснити перерахунок та виплату пенсії з 19.06.2024 року.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 )до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Саєнка Андрія, буд.10, м. Фастів, Київська область, 08500, )-задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції з 14.12.2018 року по 09.07.2018 року, з 25.12.2019 року по 14.08.2020 року, з 15.04.2021 року по 10.12.2021 року, з 23.02.2022 року по 28.06.2022 року у пільговому обчисленні, із розрахунку один місяць служби за три місяці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції з 14.12.2018 року по 09.07.2018 року, з 25.12.2019 року по 14.08.2020 року, з 15.04.2021 року по 10.12.2021 року, з 23.02.2022 року по 28.06.2022 року у пільговому обчисленні, із розрахунку один місяць служби за три місяці, перерахувати та виплатити пенсію з 18.08.2022 з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про відмову у перерахунку пенсії від 27.06.2024 №37780/03-16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати ОСОБА_1 період його роботи відповідно до інформації, наведеної в архівній довідці Державного архіву Запорізької області від 14.05.2024 року №05-07/2-1187, здійснити перерахунок та виплату пенсії з 19.06.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 24.10.2024.

Суддя О.В. Конишева