Справа № 160/11155/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/11155/24

Головуючий суддя І інстанції Златін С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року в адміністративній справі №160/11155/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо:

1) надання свідомо недостовірного, і навмисно, з застосуванням оману, пояснення причини невиплати членам домогосподарства ОСОБА_1 і ОСОБА_2 призначеної житлової субсидії в наданій відповіді від 27.12.2023р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на колективний запит на інформацію від 20. 12. 2023р.

2) розгляду запиту на інформацію від 20.12.2023р., - не у відповідності до вимог Закону України №2939, 2011р. - «Про доступ до публічної інформації»), а, за Законом України «Про звернення громадян», №393/96-ВР від 2 жовтня 1996 року.

3) невиплати протягом тривалого часу (листопаду, грудня 2023 року), призначеної 17 жовтня 2023 року житлової субсидії членам домогосподарства: Буцаєву Г.В. і ОСОБА_2 , що є порушенням вимоги п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 р. № 1404 «ПОРЯДОК використання коштів, передбачених у державному бюджеті на виплату житлових субсидій та пільг громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу», а саме: *Фонд (Пенсійний фонд України) перераховує бюджетні кошти для виплати житлових субсидій одержувачам: на рахунки, відкриті в уповноважених банках, - до 5 числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховано житлові субсидії.

4) протизаконних рекомендацій: по перше, - спеціаліста відділу обслуговування громадян(ВОГ) №23 ГО ПФУ в в Дніпропетровській області в тлф. розмові 12.12.2023р.з ОСОБА_2 ; по друге, - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відповіді від 27.12.2023р. на запит на інформацію з аналогічною рекомендацією, а саме - *надати нову заяву та декларацію…* для розгляду їх з метою поновлення виплати житлової субсидії членам домогосподарства ОСОБА_1 і ОСОБА_2

5) порушення працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області конституційної вимоги: посадовим особам діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (вимоги статті 19, ч.2 Конституції України ), - про що свідчить документ-відповідь Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.12.2023 року* Про надання відповіді* (на 3-сторінці, 6-й абз.) , по тексту: « Положенням, не передбачено повідомлення отримувачів субсидії про призупинення виплати. …. Внаслідок цього виплату Вам субсидії з 01.10.2023 було призупинено до з`ясування обставин»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в майбутньому утриматися від вчинення подібних протиправних дій, що зазначені в п.п. 1-5 частини №1 даної позовної вимоги;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з причини завданої шкоди незаконними протиправними рішеннями і діями підлеглих посадових осіб при виконанні ними своїх посадових обов`язків, (які зазначені в п.п.1-5 частини №1 даної позовної вимоги), відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок держави матеріальну шкоду у розмірі 23000 гривень та моральну шкоду у розмірі 30000 гривень, всього: 53000 гривень;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо:

1) ненадання точної і повної інформації у відповіді (від 27.12.2023 року) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на колективний запит на інформацію ОСОБА_2 і ОСОБА_1 від 20.12.2023р.

2) несвоєчасно наданої відповіді Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на колективний запит на інформацію ОСОБА_2 і ОСОБА_1 від 20.12.2023р. (в порушення вимог ст.20 Закону України № 2939, 2011р. - « Про доступ до публічної інформації»).

3) ненадання членам домогосподарства: Буцаєву Г.В. і ОСОБА_2 ( в порушення вимоги п. 121 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848), повідомлення( з поясненнями причини) припинення виплати житлової субсидії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_2 і ОСОБА_1 достовірну, точну і повну інформації на їх колективний запит на інформацію від 20.12.2023 р. у терміни, що передбачені Законом;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з причини завданої шкоди протиправною бездіяльністю підлеглих посадових осіб при виконанні ними своїх посадових обов`язків, (які зазначені в п.п.1-3 частини № 2 даної позовної вимоги), відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок держави моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду запиту ОСОБА_1 , поданого 20.12.2023р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 20.12.2023р., враховуючи висновки суду наведені в даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на запит ОСОБА_2 від 20.12.2023 (вх. .№1043/11) Головним управлінням було надано відповідь листом від 27.12.2023 № 0400-010202-8/211645 Про надання відповіді, відповідно до якого позивачу з порушених ним питань надано всю запитувану інформацію.

ОСОБА_1 , також не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що вимоги останнього відповідають приписам чинного законодавства, а відповідно позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, 20.12.2023р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із запитом на інформацію згідно Закону України "Про доступ до публічної інформації" , в якому просили повідомити:

- з якої причини прийнято рішення ВОГ №23 ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл. про припинення надання житлової субсидії;

- зміст рішення ВОГ №23 ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл., про припинення виплати мені житлової субсидії в опалювальний період 2023-2024 р.р.;

- пояснення з яких причин не виконано, на дату даного звернення (запиту на інформацію), працівниками ВОГ №23 ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл. вимоги п. 121,(з врахуванням вимоги п.62) Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848;

- копію-виписку з окремого журналу Реєстрації інформування заявників про прийняте рішення, - припинення виплати субсидій в телефонному режимі ВОГ№23.

Листом від 27.12.2023р. за № 0400-010202-8/211645 відділом розгляду звернень управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області запит від 20.12.2023р. був розглянутий в порядку Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь. Серед іншого відповідачем у відповіді зазначено, що в жовтні 2023 року запитувачу було призначено субсидію на опалювальний сезон 2022-2023 року.

На підставі даних, отриманих від Міністерства фінансів України шляхом електронного обміну, виявлено, що протягом 2023 року позивач або інша особа із складу його домогосподарства здійснили купівлю нерухомого майна та не повідомили про це органи Пенсійного фонду. Внаслідок цього виплату субсидії з 01.10.2023 було призупинено до з`ясування обставин. В Централізованій підсистемі Звернення в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України 12.12.2023 зареєстровано звернення позивача на щодо нарахування житлової субсидії на опалювальний сезон 2023-2024 року. Спеціалістом відділу обслуговування громадян № 23 (сервісного центру) було надано роз`яснення щодо підстав призупинення виплати субсидії та рекомендовано надати нову заяву та декларацію в порядку, передбаченому Положенням. Окрім того вказано, що під час призупинення виплати субсидії рішення не приймається.

Відповідач у відзиві вказує, що відповідь на запит інформації від 20.12.2023 було направлено на поштову адресу ОСОБА_2 08.01.2024 простим відправленням без формування фіскального чеку, в межах терміну передбаченого статтею 20 Закону України «Про звернення громадян», на підтвердження чого надається звіт відправки відповідей за період з 27.12.2023р. по 10.01.2024р.

Позивач вказує, що відповідачем був розглянутий запит на інформацію від 20.12.2023р. не у відповідності до вимог Закону України № 2939, не надано повної і точної інформації у відповіді від 27.12.2023р., несвоєчасно надано відповідь на запит позивача, наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не у спосіб що передбачений Конституцією та Законами України був здійснений розгляд запиту позивача від 20.12.2023р., що свідчить про протиправність дій останнього. Вказано про безпідставність решти заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України Про доступ до публічної інформації публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 3 Закон України Про доступ до публічної інформації визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до ст. 5 Закон України Про доступ до публічної інформації одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно зі статтею 12 Закон України Про доступ до публічної інформації суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI).

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні розпорядників публічної інформації та відповідає хоча б одному з критеріїв визначених статтею 13 Закону №2939-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закон України Про доступ до публічної інформації запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Статтею 19 Закону №2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Згідно із статтею 20 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Крім того, частиною другою статті 6 Закон України Про доступ до публічної інформації передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Відповідно до статті 23 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається із запиту позивача від 20.12.2023р. (вх..№ 1043/11) в ньому було порушено чотири питання:

1 - з якої причини прийнято рішення ВОГ №23 ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл. про припинення надання житлової субсидії;

2 зміст рішення ВОГ №23 ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл., про припинення виплати мені житлової субсидії в опалювальний період 2023-2024 р.р.;

3 - пояснення з яких причин не виконано, на дату даного звернення (запиту на інформацію), працівниками ВОГ №23 ГУ ПФУ в Дніпропетровській обл. вимоги п. 121,(з врахуванням вимоги п.62) Постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848;

4 - копію-виписку з окремого журналу Реєстрації інформування заявників про прийняте рішення, - припинення виплати субсидій в телефонному режимі ВОГ№23.

Відповідно до відповіді відповідача від 27.12.2023р. за № 0400-010202-8/211645, відповідачем надано відповідь в порядку розгляду звернення громадян лише на перше питання (а.с. 39-42).

Також, з матеріалів справи видно та не заперечується відповідачем, що відповідь на запит від 20.12.2023 було направлено на поштову адресу позивача 08.01.2024 простим відправленням без формування фіскального чеку.

Наведені обставини свідчать про те, що відповідачем несвоєчасно надано відповідь на запит позивача від 20.12.2023 р. та не в порядку визначеному Законом №2939-VI.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем була надана відповідь не на всі питання, які були порушені позивачем у запиті від 20.12.2023р. та не в порядку визначеному Законом №2939-VI, що свідчить про необхідність визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не розгляду запиту позивача від 20.12.2023 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 20.12.2023 року.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача з причини завданої шкоди протиправною бездіяльністю підлеглих посадових осіб при виконанні ними своїх посадових обов`язків відшкодувати ОСОБА_1 за рахунок держави моральну шкоду у розмірі 30 000.00 та матеріяльну шкоду у розмірі 23000 грн., то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

За приписами ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001 N 1 від 27.02.2009) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Заявляючи вимогу про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач зазначає, витрачаючи кошти на вартість лікування він розраховував на відшкодування витрат і був впевнений у виконанні державою своїх зобов`язань, натомість його сім`я опинилась у скрутному матеріальному становищі, оскільки ці кошти необхідно повернути позичальнику у зв`язку з чим позивач та його сім`я перебуває у стані дискомфорту і очікування, що також вимагає додаткових зусиль для зміни організації свого життя.

Однак, колегія суддів зазначає, що відшкодування моральної шкоди є видом цивільно-правової відповідальності. В свою чергу, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, враховуючи, що відшкодування моральної (немайнової шкоди) є видом цивільно-правової відповідальності, спосіб застосування якої передбачає встановлення об`єктивних обставин щодо наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювача, причинового зв`язку між діями (рішеннями, бездіяльністю) заподіювача та наслідками у вигляді немайнової шкоди. Вказане безумовно свідчить на користь неможливості звільнення від доказування обставин, що можуть свідчити про наявність підстав для застосування цивільно-правової відповідальності - відшкодування моральної шкоди.

Позивачем не надано до суду жодних доказів які б свідчили в чому полягають немайнові негативні наслідки, страждання (фізичні, душевні, психічні тощо), які зазнав останній. Позивачем не приведено і розрахунку та обґрунтування, що саме заявлена до відшкодування моральної шкоди сума відповідає понесеним втратам немайнового характеру, також позивачем не зазначено з чого саме він виходив визначаючи розмір понесеної шкоди.

Також позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що дії (бездіяльність) відповідача перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з заподіяною позивачу матеріальною шкодою та в чому також полягає остання.

Таким чином, вимога про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними щодо:

протизаконних рекомендацій: по перше, - спеціаліста відділу обслуговування громадян(ВОГ) №23 ГО ПФУ в Дніпропетровській області в тлф. розмові 12.12.2023р.з ОСОБА_2 ; по друге, - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відповіді від 27.12.2023р. на запит на інформацію з аналогічною рекомендацією, а саме - *надати нову заяву та декларацію…* для розгляду їх з метою поновлення виплати житлової субсидії членам домогосподарства ОСОБА_1 і ОСОБА_2

порушення працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області конституційної вимоги: посадовим особам діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (вимоги статті 19, ч.2 Конституції України ),- про що свідчить документ-відповідь Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.12.2023 року* Про надання відповіді* (на 3-сторінці, 6-й абз.) , по тексту: « Положенням, не передбачено повідомлення отримувачів субсидії про призупинення виплати. …. Внаслідок цього виплату Вам субсидії з 01.10.2023 було призупинено до з`ясування обставин», то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в силу приписів ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З огляду на вказані правові приписи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач обрав неефективний спосіб захисту своїх прав та інтересів; такі дії відповідача не мають жодних юридичних наслідків для позивача, а відтак не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправними відносно невиплати протягом тривалого часу (листопаду, грудня 2023 року), призначеної 17 жовтня 2023 року житлової субсидії членам домогосподарства: Буцаєву Г.В. і ОСОБА_2 , що є порушенням вимоги п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 р. № 1404 «ПОРЯДОК використання коштів, передбачених у державному бюджеті на виплату житлових субсидій та пільг громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу» , а саме: *Фонд (Пенсійний фонд України) перераховує бюджетні кошти для виплати житлових субсидій одержувачам: на рахунки, відкриті в уповноважених банках, - до 5 числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховано житлові субсидії, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як видно з матеріалів справи, у жовтні 2023 року ОСОБА_2 призначено адресну безготівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний сезон 2022-2023 року в автоматичному режимі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що на підставі даних отриманих від Міністерства фінансів України шляхом електронного обміну документами про купівлю нерухомого майна особами із складу домогосподарства та не повідомлення органу Пенсійного фонду України призупинено до з`ясування обставин виплату субидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Після відпрацювання відповідачем інформації отриманої від Міністерства фінансів України ОСОБА_2 поновлено виплату житлової субсидії шляхом перерахування коштів 04.01.2024 року, що підтверджується інформацією з електронної особової справи ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що права та інтереси позивача станом на день звернення з позовом до суду та на день ухвалення рішення поновлено у повному обсязі в цій частині, що свідчить про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в майбутньому утриматися від вчинення подібних протиправних дій, що зазначені в п.п.1-5 частини №1 даної позовної вимоги, то колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що така вимога є передчасною та заявленою на майбутнє, оскільки позивачем не наведено доказів того, що відповідач буде вчиняти подібні дії в майбутньому, до того ж, суд розглядає справи щодо фактичних порушень прав осіб.

Відносно посилань позивача на помилковість сплати останнім судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 1200.00 грн. з підстав того, що в силу п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачується за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки поряд з вимогами про відшкодування шкоди позивачем були заявлені позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії, за подачу яких визначені ставки судового збору.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.06.2024 року в адміністративній справі №160/11155/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва