Справа № 420/30141/23
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/30141/23

Категорія:108020000 Головуючий в 1 інстанції: Білостоцький О.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 26.03.2024р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АТАМАН І К" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "АТАМАН І К" звернулося до суду з позовом до Одеської митниці про:

- визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000349/2 від 07 травня 2023 року;

- визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000737 від 07 травня 2023 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідачем було необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки представник ТОВ "АТАМАН І К" подав до Одеської митниці повний та змістовний пакет документів, передбачених МК України.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, позивачем на вимогу контролюючого органу не було надано додаткових документів, які б усунули виявлені розбіжності та спростували сумніви у правильності задекларованої ним митної вартості.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року позов ТОВ "АТАМАН І К" до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, та картки відмови, задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000349/2 від 07 травня 2023 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500500/2023/000737 від 07 травня 2023 року.

Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ "АТАМАН І К" суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 4 294,40 грн.

В апеляційній скарзі Одеської митниці ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- судом першої інстанції не надано належної оцінки тому що надані позивачем документи містили розбіжності ознаки підробки та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів;

- апелянт вказує, що "обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу", встановлюється також у постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року справа №808/3022/17, від 26 липня 2021 року справа №813/8725/14, від 16 липня 2021 року справа №804/3702/16, від 16 липня 2021 року справа №804/769/16;

- позивачем надіслано; прайс лист, висновок експерта, калькуляцію, копію митної декларації країни відправлення та лист ТОВ "АТАМАН І K" від 07 травня 2023 року №07/05-23, яким повідомлено що інших документів надано не буде. В додатково наданій копії митної декларації країни відправлення від 03 травня 2023 року №23MKXP03 в переліку документів відсутній рахунок-фактура наданий до митного оформлення і наявне посилання на E-Fatura, яка до митного оформлення не надавалася. У додатково наданому висновку експерта щодо ціни на товар від 07 травня 2023 року №20-06/05-2023 зазначено, що інформація, у висновку взята з незалежних джерел, але експерт не проводив спеціальної перевірки її достовірності, вищезазначений висновок носить виключно інформаційний характер і не може бути визначальним при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів. У калькуляції не зазначається вартість навантажувально-розвантажувальних робіт, тоді як відповідно до п.4.5 зовнішньоекономічного договору від 20 березня 2023 року №01/23 такі витрати закладаються постачальником до ціни товару.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеської митниці, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

20 березня 2023 року між фірмою "FRUTOPOLIS S.A." (Греція) (як постачальником) та ТОВ "АТАМАН І К" (Україна) (як покупцем) (далі сторони) було укладено контракт на поставку №01/23 (далі Контракт №01/23), за п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар (капуста білоголова), зазначений в замовленні покупця та у виставлених на його підставі інвойсах, що є невід`ємною частиною цього контракту, в порядку та на умовах, обумовлених в Контракті.

Згідно п.1.2 Контракту №01/23 поставка товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії товару узгоджується сторонами і визначається в замовленнях, наданих покупцем на кожну партію товару. Загальна кількість поставленого товару складається з кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії товару.

Відповідно п.2.3 Контракту №01/23 ціна товару вказується в інвойсах на оплату по кожній окремій партії товару.

За п.3.1 Контракту №01/23 оплата за товар здійснюється покупцем за однією з наступних умовах:

100% від вартості товару в якості передоплати; або

100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Згідно п.3.2 Контракту №01/23 якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару: яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого товару відповідно до п. 3.1 цього контракту, то вважається, що 100% вартості такого товару, що поставляється на підставі певного інвойсу, має бути сплачено постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Відповідно п.3.3 Контракту №01/23 оплата товару здійснюється покупцем на підставі інвойсу.

За п.4.2 Контракту №01/23 постачальник може здійснювати поставку за цим Контрактом на наступних умовах "Інкотермс-2020": CRT (ФРАХТ/ПЕРЕВЕЗЕННЯ ОПЛАЧЕНО ДО) або FCT ("ФРАНКО-ПЕРЕВІЗНИК"). Сторони можуть обрати й інші умови поставки товару, ніж ті, що зазначені в цьому пункті, про що має бути укладено додаткову угоду до цього Контракту.

Згідно п.4.3 Контракту №01/23 умови поставки кожної партії товару вказуються окремо в замовленні та інвойсі.

Відповідно п.4.4 Контракту №01/23 обов`язок та витрати на транспортування товару до порту/місця відправки такого товару, відповідно до обраної умови поставки, покладаються на постачальника. Такі витрати самостійно закладаються постачальником до ціни товару та додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

За п.4.5 Контракту №01/23 обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження товару, що пов`язані з транспортуванням такого товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на постачальника. Такі витрати самостійно закладаються постачальником до ціни товару на додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

Згідно п.4.9 Контракту №01/23 за умови прийняття замовлення, постачальник зобов`язується відвантажити товар покупцю у строк, зазначений в замовленні. Факт відвантаження товару підтверджується CMR або коносаментом.

Відповідно п.7.2 Контракту №01/23 обов`язок упаковки і маркування товару покладений на постачальника. Витрати на матеріали та роботи з пакування та маркування товару покладаються на постачальника. Ці витрати закладаються самостійно постачальником до вартості товару і додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

Враховуючи зазначене, на виконання умов Контракту №01/23 постачальником було складено інвойс серії INVT №38 від 04 травня 2023 року на товар свіжа капуста, загальною вартістю 10 165,80 євро. Умовами оплати зазначено FCA Струмиця. Оплата була зазначена у формі кредиту.

На виконання умов Контракту №01/23 на адресу позивача фірмою "FRUTOPOLIS S.A." (Греція) було поставлено партію товару, а саме свіжу капусту.

З метою митного оформлення імпортованого товару, 07 травня 2023 року представник ТОВ "АТАМАН І К" подав до Одеської митниці митну декларацію №23UА88U1, у графі 42 якої визначив вартість товару за основним методом (за ціною договору (контракту)), у розмірі 10 165,80 євро.

При цьому, позивачем разом із митною декларацією будо надано наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) INVT №38 від 04 травня 2023 року;

- автотранспортна накладна від 03 травня 2023 року;

- фітосанітарний сертифікат №МК5902962 від 03 травня 2023 року;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 19 квітня 2023 року;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару №84 від 05 травня 2023 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №01/23 від 20 березня 2023 року;

- договір про надання послуг митного брокера №20/04-20 від 20 квітня 2020 року;

- договір (контракт) про перевезення (заявка) від 19 квітня 2023 року;

- інформація про позитивні результату державних видів контролю №9878609.

Під час здійснення Одеською митницею правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу ТОВ "АТАМАН І К", та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією №23UА88U1 від 07 травня 2023 року, контролюючим органом було встановлено, що у поданих документах, на думку контролюючого органу, містяться розбіжності, а також надані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) відповідно до пп.в) п.1 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7 зовнішньоекономічного договору від 20 березня 2023 року №01/23 товар повинен бути упакований та маркований, але у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі) не містяться дані про числові значення такої складової митної вартості, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20 березня 2023 року №01/23 передбачено 100% передоплату або 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем але, в наданий до митного оформлення рахунок-фактурі (інвойс) від 04 травня 2023 року №INVT 38 не містить визначених контрактом умов оплати за товар;

3) для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно ч.2 ст. 53 МК України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24 травня 2012 року №599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість перевезення товару, не містять умов поставки, та не містять реквізити контракту, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

В противагу вищезазначеному представником товариства направлялись пояснення №07/05-23 від 07 травня 2023 року щодо виявлених, на думку митного органу, розбіжностей. До вказаних пояснень додатково надавались: прайс-лист, висновок експерта, калькуляція та копія митної декларації країни відправлення.

Водночас, на надані додаткові документи позивачем митний орган окремо зазначив наступне:

1) у копії митної декларації країни відправлення від 03 травня 2023 року №23МКХР03 в переліку документів відсутній рахунок-фактура, наданий до митного оформлення і наявне посилання на E-Fatura, яка до митного оформлення не надавалася;

2) у висновку експерта щодо ціни на товар від 07 травня 2023 року №20-06/05-2023 зазначено, що інформація у висновку взята з незалежних джерел, але експерт не проводив спеціальної перевірки її достовірності, вищезазначений висновок носить виключно інформаційний характер і не може бути визначальним при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів;

3) у калькуляції не зазначається вартість навантажувально-розвантажувальних робіт, тоді як відповідно до п.4.5 зовнішньоекономічного договору від 20 березня 2023 року №01/23 такі витрати закладаються постачальником до ціни товару.

У той же час, 07 травня 2023 року Одеською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000349/2, в якому зазначено, що на підставі аналізу баз даних ЄАІС та АСМО "Інспектор-2006" відповідачем встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів є більшим та становить 1,1 дол. США за кг нетто (митна декларація №UА408020/2023/021623 від 26 березня 2023 року), ніж заявлено декларантом 0,7838 дол. США за кг нетто. Враховуючи зазначене, за результатами проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний метод.

Додатково у рішенні митним органом зазначено, що товариством не надано усіх документів, згідно з переліком у ч.2 ст. 53 МК України, а тому розбіжності у заявленій митній вартості товару не спростовано.

Також, 07 травня 2023 року відповідачем було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000737.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 1, п.24 ч.1 ст. 4, ст.ст. 49, 50, ч.1 ст. 51, ч.2 ст. 52, ч.ч.1, 3 ст. 53, ч.ч.1-3 ст. 55, ст. 57, ч.ч.4, 5 ст. 58, ч.3 ст. 318 МК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

В силу вимог ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 МК України передбачено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно п.24 ч.1 ст. 4 МК України митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів Україні, укладених у встановленому законом порядку.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.ч.4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 3 ст. 318 МК України визначено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товарів позивач визначив їх митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Відповідно ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно ч.2 ст. 53 МК України, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч.5, 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст. 58 цього Кодексу.

Статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно ч.ч.1-3 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч.6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст. 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Тобто, згідно норм МК України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно ч.3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи підставою прийняття оскаржуваного рішення №UA500500/2023/000349/2 від 07 травня 2023 року слугувало встановлені митним органом в поданих документах розбіжності викладені у графі 33, а саме:

1) відповідно до пп."в" п.2 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20 березня 2023 року №01/23 передбачено 100% передоплату або 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем але, в наданий до митного оформлення рахунок-фактурі (інвойс) від 04 травня 2023 року №ІМУТ 38 не містить визначених контрактом умов оплати за товар;

3) для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно ч.2 ст. 53 МК України, подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Щодо твердження відповідача про відсутність інформації про вартість упаковки, колегія суддів вказує наступне.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи інвойсу серії INVT №38 від 04 травня 2023 року на товар свіжа капуста, умовами оплати було визначено FCA Струмиця. Крім того, з наявної в матеріалах справи митної декларації країни відправлення №23MKХР03 від 03 травня 2023 року, у графі "20" умовою доставки також вказано FCA Струмиця.

Згідно FCA (FREE CARRIER (... named place)) Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування.

Крім того, відповідно п.7.2 Контракту №01/23 обов`язок упаковки і маркування товару покладений на постачальника. Витрати на матеріали та роботи з пакування та маркування товару покладаються на постачальника. Ці витрати закладаються самостійно постачальником до вартості товару і додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

З викладеного слідує, що як за умовами Контракту №01/23, так і за умовами поставки FCA, обов`язок пакування покладається на постачальника товару та при поставці товару витрати з пакування включено до вартості товару, про що свідчить надані позивачем при митному оформленні інвойс серії INVT №38 від 04 травня 2023 року, митна декларація країни відправлення №23MKХР03 від 03 травня 2023 року та калькуляція від 04 травня 2023 року (вартість упаковки зазначена у розмірі 0,02 євро за 1 кг, яка включена до загальної ціни 1 кг капусти).

Більш того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37 "Процедура митної декларації" має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митних декларацій, поданих Декларантом, зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

З поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару, та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №815/6794/17, від 18 грудня 2019 року у справі №160/8775/18.

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання митного органу на те, що за п.3.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20 березня 2023 року №01/23 передбачено 100% передоплату або 100% оплату протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, але, в наданому до митного оформлення інвойсі від 04 травня 2023 року №INVT 38 не міститься визначених контрактом умов оплати за товар.

За п.3.1 Контракту №01/23 оплата за товар здійснюється покупцем за однією з наступних умовах: 100% від вартості товару в якості передоплати; або 100% протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Згідно п.3.2 Контракту №01/23 якщо в товаросупровідних документах та/або інвойсі або в інших документах, що стосуються поставки товару, яка здійснюється відповідно до певного інвойсу, не зазначено умову оплати поставки такого товару відповідно п.3.1 цього контракту, то вважається, що 100% вартості такого товару, що поставляється на підставі певного інвойсу, має бути сплачено постачальнику протягом 14 днів з моменту закінчення митного оформлення товару покупцем, що підтверджується ВМД.

Відповідно п.3.3 Контракту №01/23 оплата товару здійснюється покупцем на підставі інвойсу.

Тобто сторонами у Контракті №01/23 фактично закріплено обрання післяплати як умови оплати за замовчуванням, якщо інше не передбачено товаросупровідними документами або інвойсом.

Як було зазначено вище, в інвойсі серії INVT №38 від 04 травня 2023 року оплата за товар була зазначена у формі кредиту.

З огляду на викладене, оскільки в інвойсі серії INVT №38 від 04 травня 2023 року зазначено умову оплати як "кредит", то за змістом п.3.2 Контракту №13/22 вбачається, що сторонами було обрано умову оплати у вигляді післяплати, а саме 100% вартості товару сплачується протягом 14 днів після закінчення митного оформлення такого товару.

Крім того, жодним нормативно-правовим актом не встановлено обов`язку для суб`єкта господарювання вказувати умови оплати товару у рахунку-фактурі.

У процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В той же час умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю.

Верховний Суд дійшов аналогічного висновку у постанові від 12 березня 2019 року у справі №803/3649/15.

Щодо посилання митного органу на те, що подані до митного оформлення документи, що підтверджують вартість перевезення товару, не містять умов поставки та не містять реквізити контракту, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування, колегія суддів вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно митної декларації країни відправлення №23MKХР03 від 03 травня 2023 року умовою доставки товару вказано FCA Струмиця.

Відповідно п.4.4 Контракту №01/23 обов`язок та витрати на транспортування товару до порту/місця відправки такого товару, відповідно до обраної умови поставки, покладаються на постачальника. Такі витрати самостійно закладаються постачальником до ціни товару та додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

За п.4.5 Контракту №01/23 обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження товару, що пов`язані з транспортуванням такого товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на постачальника. Такі витрати самостійно закладаються постачальником до ціни товару на додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

В свою чергу, колегія суддів враховує наявний в матеріалах справи договір-заявку №1 від 03 травня 2023 року на міжнародне перевезення вантажу автомобільним транспортом, згідно якої перевізником товару з м. Струмиця до м. Львова є ТОВ "ТІМТРАНС", та загальна вартість перевезення товару складає 83 000 грн.

Відповідно до п.5 ч.10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Разом з тим, вартість перевезення згідно договору-заявки №1 від 03 травня 2023 року у розмірі 83 000 грн в еквіваленті складає 1 827,42 євро за курсом 40,4942 грн. на день розмитнення товару. Тобто, загальна митна вартість товару разом із транспортуванням склала 11 993,22 євро (485 655,94 грн.), що і було зазначено декларантом у ВМД №23UА88U1 від 07 травня 2023 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта на те, що з наданих декларантом документів неможливо визначити вартість транспортування товару, оскільки зазначене твердження спростовується наявними відомостями у договорі-заявці №1 від 03 травня 2023 року, та, відповідно, розрахунку митної вартості товару у ВМД №23UА88U1 від 07 травня 2023 року, що включає у себе вартість товару за інвойсом та вартість за транспортування товару до країни розмитнення останнього.

Колегія суддів також вважає необґрунтованим посилання митного органу на те, що у копії митної декларації країни відправлення №23МКХР03 від 03 травня 2023 року в переліку документів відсутній рахунок-фактура, і наявне посилання на E-Fatura, яка до митного оформлення не надавалася.

По-перше, колегія суддів зазначає, що декларант не може нести відповідальність за заповнення постачальником або його уповноваженою особою митної декларації країни експортера.

По-друге, як вбачається з митної декларації країни відправлення №23МКХР03 від 03 травня 2023 року, остання не містить даних, які не співпадають із відомостями, зазначеними декларантом у ВМД №23UА88U1 від 07 травня 2023 року. Зокрема, у вказаних митних деклараціях аналогічними є відомості про експортера та імпортера, умови поставки товару, ваги нетто/брутто товару та кількість товару.

В свою чергу, колегія суддів враховує наявний в матеріалі справи лист фірми "FRUTOPOLIS S.A." (Греція) (постачальника) за №1 від 05 травня 2023 року з якого вбачається, що сума 9 318,65 євро є ціною, за якою фірма придбала цей товар у свого контрагента фірми "SAFIR-PROMET", але з урахуванням комісії кінцева вартість товару для ТОВ "АТАМАН І К" склала 10 165 євро, що й було зазначено в інвойсі серії INVT №38 від 04 травня 2023 року.

Колегія суддів також враховує, що звертаючись до позивача з вимогою про надання додаткових документів у порядку ч.3 ст. 53 МК України, митний орган чітко не зазначав про необхідність надання такого документу як E-Fatura.

Таким чином, оскільки відповідачем під час розгляду даної справи не було надано достатніх обґрунтувань щодо необхідності надання вищезазначеного документу та не було доведено його впливу на визначення митної вартості задекларованого товару позивачем, колегія суддів вважає вказані твердження митного органу необґрунтованими.

Щодо твердження митного органу про те, що у калькуляції не зазначається вартість навантажувально-розвантажувальних робіт, тоді як відповідно до п.4.5 зовнішньоекономічного договору від 20 березня 2023 року №01/23 такі витрати закладаються постачальником до ціни товару, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Калькуляція є документом, що складається постачальником, з огляду на що позивач, як покупець, не може впливати на форму та зміст його складення, та відповідно нести за це відповідальність. Тобто, постачальник самостійно вирішує, які саме витрати включити до калькуляції, виходячи з фактично понесених ним видатків у зв`язку з поставкою товару позивачу.

Проте, відповідно до п.4.5 Контракту №01/23 обов`язок та витрати з навантаження/вивантаження товару, що пов`язані з транспортуванням такого товару до порту або іншого місця ввезення на митну територію України покладаються на постачальника. Такі витрати самостійно закладаються постачальником до ціни товару на додатковому відшкодуванню з боку покупця не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач не довів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації. Митний орган не повідомив декларанта про те, які саме обставини та/або числові показники потребують додаткового підтвердження. Неподання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Разом з тим, у спірному рішенні про коригування митної вартості сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст. 53 МК України. При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Ні в рішенні, ні у картці відмови обґрунтовано, в чому полягали об`єктивні сумніви у митній вартості, заявленій позивачем, неточності у визначеній митній вартості.

Таким чином, оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000349/2 від 07 травня 2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000737 від 07 травня 2023 року є необґрунтованими, а тому протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ТОВ "АТАМАН І К".

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.