Справа № 520/15498/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 р. Справа № 520/15498/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коломойцева Миколи Миколайовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024, суддя Сагайдак В.В., по справі № 520/15498/24

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця Пашкова Юрія Дмитровича

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- витребувати у Приватного виконавця Пашкова Ю.Д. копії матеріалів виконавчих проваджень 62458907 та 62459041 на стадії вирішення питання про відкриття провадження;

- визнати протиправною бездіяльність Приватного виконавця Пашкова Ю.Д. щодо ненадання ОСОБА_1 можливості ознайомитись з матеріалами виконавчих проваджень 62458907 та 62459041 та щодо не зняття арешту з рахунку ОСОБА_1 "ПЕНСІЙНИЙ" № НОМЕР_1 в АТ "Державний ощадний банк України";

- зобов`язати приватного виконавця Пашкова Ю.Д. надати ОСОБА_1 ідентифікатори доступу до матеріалів виконавчих проваджень 62458907 та 62459041.

- зобов`язати приватного виконавця Пашкова Ю.Д. зняти арешт з рахунку ОСОБА_1 "ПЕНСІЙНИЙ" № НОМЕР_1 в АТ "Державний ощадний банк України" в рамках виконавчих проваджень 62458907 та 62459041.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 відмовлено в задоволенні позову.

Частково не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та зобов`язання зняти арешт на пенсійному рахунку та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що відповідач - приватний виконавець, зобов`язаний зняти арешт з банківського рахунку на який надходить пенсія по інвалідності, враховуючи його статус "ПЕНСІЙНИЙ", оскільки в умовах воєнного стану законодавством заборонено накладати стягнення на пенсію. При цьому, законодавством не передбачено повороту виконання у процедурі примусового виконання виконавчих написів нотаріуса.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 02.07.2020 АТ "АЛЬФА-БАНК" звернулось до приватного виконавця Попляка В.В. із заявами про відкриття виконавчого провадження: вих. №157071 з примусового виконання виконавчого напису №5527 від 12.02.2020 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 23690,49 грн; вих. №157072 з примусового виконання виконавчого напису № 9906 від 13.03.2020 про стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 31314,96 грн.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 02.07.2020 року відкриті виконавчі провадження № 62458907 та № 62459041 з примусового виконання виконавчих написів № 5527 від 12.02.2020 та № 9906 від 13.03.2020 про стягнення заборгованості у розмірі 23690,49 грн. та 31314,96 грн. відповідно.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Д.О. від 07.05.2024 на підставі ч. 4 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі провадження №62458907 та №62459041 передані приватному виконавцю Пашкову Ю.Д.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 22.05.2024 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 61844,00 грн.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині арешту коштів на пенсійному рахунку, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості дій приватного виконавця Пашкова Ю.Д.

Колегія суддів за результатами перегляду рішення суду першої інстанції, зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIIІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України від 02.06.2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII).

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VІІІ).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 19 Закону № 1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VІІІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону № 1403-VIII виконавчі документи згідно з рішенням стягувача передаються тимчасовим приватним виконавцем відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю або повертаються стягувачу.

Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Абзацом 1 частини 2 вказаної статті встановлено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини 3 зазначеної статті арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VІІІ підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 1404-VІІІ повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VІІІ.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження").

Такі висновки узгоджуються з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19, а також постановах Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 756/1927/15-ц та від 02.08.2021 у справі № 711/841/14-ц.

Судовим розглядом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. 22.05.2024 накладено арешт на грошові кошти, розміщені на рахунках, відкритих в банківських установах на ім`я ОСОБА_1 , із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що АТ "Державний ощадний банк України" не повідомляв приватного виконавця про спеціальний режим коштів боржника та не повертав постанову без виконання відповідно до вимог частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження", що давало би приватному виконавцю законні підстави для зняття арешту з банківського рахунку.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що вимоги позивача про зобов`язання державного виконавця зняти арешт з банківського рахунку є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Однак, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не у повній мірі вмотивував прийняте рішення, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції, викладеній у цій постанові суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Коломойцева Миколи Миколайовича - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 по справі № 520/15498/24 Змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.09.2024 по справі № 520/15498/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов