Справа № 520/2857/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 р.Справа № 520/2857/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Любчич Л.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, по справі № 520/2857/2020

за позовом Харківського квартирно-експлуатаційного управління

до Міністерства оборони України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (далі позивач, КЕВ м. Харків) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просив суд:

- визнати протиправним Аудиторський звіт за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків за період з 2015 по 2018 від 29.11.2019 №234/40/18, в частині, що стосується прийняття управлінського рішення стосовно вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб, діяльність (бездіяльність) яких призвела до завдання шкоди у розмірі 1447556,55 грн.;

- визнати рекомендацію (пропозицію) аудиторського звіту №234/40/18 від 29.11.2019 такою, що не підлягає до виконання, в частині, що стосується прийняття управлінського рішення стосовно вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб, діяльність (бездіяльність) яких призвела до завдання шкоди у розмірі 1447556,55 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.03.2020 відкрито провадження у даній справі, а протокольною ухвалою суду першої інстанції від 25 червня 2020 року замінено відповідача, зокрема, Департамент внутрішнього аудиту Міністерства оборони України на Міністерство оборони України (далі відповідач).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №520/2857/2020 адміністративний позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Водночас, ОСОБА_1 (далі заявник апеляційної скарги) не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи, що вказаним рішенням порушено його права, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення вимог матеріального та процесуального права, вихід за межі позовних вимог, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №520/2857/2020 та ухвалити нове рішення, яким виключити з мотивувальної частини абзац: «Безпідставна виплата грошової компенсації капітану у відставці ОСОБА_2 в розмірі 820 890,00 грн стала можливою внаслідок забезпечення грошовою компенсацією звільненого військовослужбовця, який під час проходження служби не набув право на забезпечення постійним житлом або грошовою компенсацією так як календарна вислуга років його складала менше 20 років, порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону №1865-1V, абзацу 1 пункту 3 Порядку №1081 та ст. 1 розділу VI Інструкції №380», а в решті рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначив, що він був звільнений з військової служби у відставку на підставі наказу Командувача сухопутних військ ЗС України від 13.11.2018 №522, у зв`язку з отриманням вибухової травми. Окрім того, 31.07.2018 ОСОБА_2 безстроково була встановлена ІІ група інвалідності, а в подальшому видано посвідчення інваліда ІІ групи серії НОМЕР_1 від 24.10.2018, ветеран війни-інвалід. ОСОБА_2 перебував на квартирному обліку з 29.08.2014 в Харківському гарнізоні, а як звільнений у відставку за станом здоров`я інвалід ІІ групи у відповідності до абзацу 1 пункту 9 статті 12 Закону, пункту 2 Порядку №728, абзацу другого пункту 3 та абзацу третього пункту 4 Порядку №1081 мав право на залишення на квартирному обліку чи отримання грошової компенсації.

Відтак, на підставі приведених положень, військовослужбовця у відставці ОСОБА_1 , який при звільненні у відставку за станом здоров`я, що залишився на квартирному обліку з правом на отримання житлового приміщення чи грошовою компенсацією, та користується пільгами, встановленими для інвалідів I-11 групи із числа осіб з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби в ході проведення АТО, законно забезпечено грошовою компенсацією за належне для отримання жиле приміщення.

Таким чином, під час винесення рішення судом у мотивувальній частині рішення були зроблені невідповідні висновки, відносно обставин справи та не застосовано закон, який підлягав застосуванню (зазначено вище), що відповідно до пп. 3,4 ч.1 ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Позивач подав на апеляційну скаргу відзив, в якому зазначив, що підтримує вимоги заявника щодо невідповідності обставинам справи висновків, які приведено у оскаржуваному рішенні, з огляду на законність забезпечення грошовою компенсацією ОСОБА_2 за належне для отримання жиле приміщення.

Відповідач у своєму письмовому відзиві на апеляційну скаргу, заперечував проти задоволенні апеляційної скарги та вважає, що дане апеляційне провадження підлягає закриттю в порядку ст. 305 КАС України, оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції не порушує питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави та мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення підлягають зміні, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі пункту 1.5.26 Зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України на 2019 рік фахівцями Департаменту внутрішнього аудиту МО України в період з 18 листопада 2019 по 29 листопада 2019 проведено аудит відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків.

За №234/40/18 від 29 листопада 2019 року складено аудиторський звіт за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків.

У вказаному аудиторському звіті встановлено порушення, що призвели до втрат на суму 1 447 556,55 грн, внаслідок безпідставної виплати військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації:

- полковнику запасу ОСОБА_3 виплачено грошову компенсацію у розмірі 329 422,28 грн на трьох онуків, які відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої відповідним військовим комісаріатом, не були зараховані до членів сім`ї, маючих право на отримання цієї грошової компенсації;

- полковнику запасу ОСОБА_4 виплачено грошову компенсацію у розмірі 297 244,27 грн без врахування житлової площі, отриманої раніше від Міноборони України;

- капітану у відставці ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію у розмірі 820 890,00 грн раніше ніж це передбачено законодавством (календарна вислуга років менше 20 років).

Не погоджуючись із висновком звіту, останній підписаний керівником КЕВ м. Харків із відміткою про надання коментарів та 11 грудня 2019 року на адресу Департаменту внутрішнього аудиту МО України направлено коментарі (вих. №7620 від 11.12.2019).

За вх. №52 від 09.01.2020 до КЕВ м. Харків надійшли висновки на коментарі до аудиторського звіту, відповідно до яких коментарі КЕВ м. Харків не прийняті (вих. №234/4694 від 26.12.2019).

Не погоджуючись з вказаним звітом Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що пропозиції Аудиторського звіту за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків за період з 2015 по 2018 від 29.11.2019 №234/40/18 мають рекомендаційний характер та містить лише пропозиції до об`єкта перевірки та Міністра оборони України, у зв`язку з чим останні не змінюють, не породжуюсь та не припиняють у позивача жодних правовідносин та не впливають на них, через що законні права, свободи та інтереси позивача не порушені.

Окрім того, у оскаржуваному рішенні судом першої інстанції перевірявся факт існування описаних у звіті порушень. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції також виходив з того, що безпідставна виплата грошової компенсації капітану у відставці ОСОБА_2 в розмірі 820 890,00 грн. стала можливою внаслідок забезпечення грошовою компенсацією звільненого військовослужбовця, який під час проходження служби не набув право на забезпечення постійним житлом або грошовою компенсацією так як календарна вислуга років його складала менше 20 років, чим порушено вимоги абзацу 4 частини 1 статті 12 Закону № 1865-1V, абзацу 1 пункту 3 Порядку № 1081 та ст. 1 розділу VI Інструкції № 380.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, проте інших підстав та мотивів, виходячи з наступного.

Згідно частини третьої статті 26 Бюджетного кодексу України (надалі БК України) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) розпорядники бюджетних коштів в особі їх керівників організовують внутрішній контроль і внутрішній аудит та забезпечують їх здійснення у своїх установах і на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління таких розпорядників бюджетних коштів.

Внутрішнім контролем є комплекс заходів, що застосовуються керівником для забезпечення дотримання законності та ефективності використання бюджетних коштів, досягнення результатів відповідно до встановленої мети, завдань, планів і вимог щодо діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління.

Внутрішнім аудитом є діяльність, спрямована на удосконалення системи управління, внутрішнього контролю, запобігання фактам незаконного, неефективного та нерезультативного використання бюджетних коштів, виникненню помилок чи інших недоліків у діяльності розпорядника бюджетних коштів і підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, та яка передбачає надання незалежних висновків і рекомендацій. Для здійснення внутрішнього аудиту розпорядник бюджетних коштів в особі керівника утворює самостійний структурний підрозділ внутрішнього аудиту, що є підпорядкованим і підзвітним безпосередньо такому керівнику.

Основні засади здійснення внутрішнього контролю і внутрішнього аудиту та порядок утворення підрозділів внутрішнього аудиту визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 2011 року № 1001 «Деякі питання утворення структурних підрозділів внутрішнього аудиту та проведення такого аудиту в міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, їх територіальних органах та бюджетних установах, які належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):

У відповідності до абзацу 1 пункту 3 приведеної вище Постанови у центральному органі виконавчої влади для проведення внутрішнього аудиту утворюється як самостійний підрозділ - структурний підрозділ внутрішнього аудиту (далі - підрозділ).

Стандарти внутрішнього аудиту, затверджені наказом Міністерства фінансів України 04.10.2011 № 1247 (надалі Стандарти №1247) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до пункту 7 «Стандарт 11 «Документування перебігу та результатів внутрішнього аудиту» Стандартів №1247 визначено, що офіційним документом проведеного внутрішнього аудиту є аудиторський звіт, який містить: резюме - стислий виклад основних висновків та рекомендацій; основну частину - цілі, обсяг і результати виконання аудиторського завдання; висновки та рекомендації (підпункт 3).

Аудиторський звіт має бути точним (без помилок та викривлень), об`єктивним (усі висновки підтверджуються аудиторськими доказами), чітким (зрозумілим та логічним), стислим (містити інформацію по суті), вичерпним (містити висновки до всіх питань аудиторського завдання) та своєчасним (підготовленим у визначені терміни) (підпункт 4 пункту 7).

У відповідності до підпунктів 7 та 8 пункту 7 Стандартів №1247 висновки в аудиторському звіті містять обґрунтовані підсумки за результатами аналізу та оцінки зібраних даних відповідно до питань внутрішнього аудиту. Відповідно до цілей внутрішнього аудиту складається загальний висновок. Перед його складанням остаточно оцінюється аргументованість тверджень й аудиторських доказів.

Рекомендації за результатами внутрішнього аудиту мають містити конструктивні пропозиції щодо вдосконалення тих аспектів діяльності, стосовно яких проводився внутрішній аудит.

Рекомендації мають базуватися на висновках, бути адекватними, конкретними, реальними для впровадження, чітко формулюватись та містити очікуваний результат їх впровадження (оцінку їх можливого впливу на діяльність установи).

Наказом Міністра оборони України від 14 листопада 2012 року № 753 «Про організацію діяльності з внутрішнього аудиту та затвердження Порядку проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України» затверджено Порядок проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України (надалі Порядок №753) (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до пунктів 1.8, 1.10, 1.11 Порядку №753 під час фінансового аудиту оцінюється діяльність підконтрольних суб`єктів щодо законності та достовірності фінансової, бюджетної, податкової, статистичної, внутрішньогосподарської (управлінської) та інших видів звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку.

Залежно від цілей аудиту з метою більш повної оцінки діяльності підконтрольних суб`єктів проводяться: змішані аудити, які поєднують дві оцінки (наприклад, фінансовий аудит та аудит відповідності); комплексні аудити, які поєднують фінансовий аудит, аудит відповідності та аудит ефективності.

Строки проведення аудиту ефективності, змішаних та комплексних аудитів становлять до 45 робочих днів, а строки проведення фінансового аудиту та аудиту відповідності до 30 робочих днів. Ці строки можуть бути продовжені до 15 робочих днів керівником підрозділу Служби в установленому порядку.

До строку проведення аудиту не зараховуються робочі дні, на які його проведення призупинялося або витрачені аудитором (аудиторською групою) на виконання інших завдань (доручень).

Загальна тривалість аудиту ефективності, змішаного та комплексного аудитів не може перевищувати чотирьох календарних місяців, а тривалість 10 фінансового аудиту та аудиту відповідності трьох календарних місяців.

Пунктами 7.3 та 7.8 Порядку №753 визначено, що офіційними документами є аудиторський звіт та довідка.

Аудиторський звіт складається за результатами аудиту та містить відомості про хід аудиторського дослідження, стан системи внутрішнього контролю, аудиторський висновок і рекомендації щодо діяльності підконтрольного суб`єкта залежно від характеру виявлених проблем.

Довідка складається за результатами дослідження окремих питань програми аудиту, виконання окремого аудиторського завдання щодо участі в аудиті, збору інформації, зустрічної звірки, інших аудиторських завдань, а також у разі необхідності документування виявлених порушень, за якими слід вжити термінових заходів.

Рекомендації в аудиторських звітах мають стосуватися діяльності підконтрольних суб`єктів, щодо яких виконувалося аудиторське завдання, та/або підпорядкованих їм суб`єктів у разі їх наявності.

Рекомендації, що стосуються органів, вищих ніж досліджений підконтрольний суб`єкт, включаються до аудиторського звіту, призначеного для відповідних органів військового (господарського) управління та/або керівництва Міноборони, Генерального штабу. У разі недоцільності складання такого звіту за рішенням директора Департаменту зазначені рекомендації направляються у вигляді окремої доповіді (доповідної записки, листа).

У довідках рекомендації можуть не надаватися.

Згідно з вимогами пунктів 9.1, 9.2 Порядку №753 скарги в установленому законодавством порядку розглядаються: на дії аудиторів підрозділів Служби керівниками таких підрозділів, на дії керівників підрозділів Служби, керівників структурних підрозділів Департаменту директором Департаменту; на дії директора Департаменту посадовою особою, визначеною Міністром оборони України.

Якщо за результатами розгляду скарги встановлено факт невідповідності офіційної документації, складеної за результатами виконання аудиторського завдання, дійсному стану справ та/або порушення аудитором, керівником підрозділу Служби законодавства, у тому числі Стандартів, що вплинуло на об`єктивність висновків, керівником підрозділу Служби, у якому розглядається скарга, призначається додаткове або повторне аудиторське завдання.

Додаткове аудиторське завдання призначається, якщо попереднє визнано таким, що не повністю розкриває питання його програми, та проводиться тими самими або іншими аудиторами.

Повторне аудиторське завдання призначається, якщо висновки попереднього визнано необґрунтованими або сумнівними, та проводиться аудиторами, які не брали участі у проведенні попереднього аудиторського завдання.

Про факт призначення повторного аудиторського завдання підрозділ Служби інформує директора Департаменту.

Якщо вжитими в період виконання аудиторського завдання заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, до офіційного документа вносяться рекомендації з усунення виявлених порушень та вжиття заходів щодо повного відшкодування втрат і збитків (шкоди) та притягнення винних осіб до відповідальності, передбаченої законодавством. Підконтрольні суб`єкти забезпечують та несуть відповідальність за повноту вжиття заходів реагування на результати аудиторських завдань відповідно до законодавства. Про виконання рекомендацій підконтрольний суб`єкт у визначений строк письмово інформує відповідний підрозділ Служби з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, які це підтверджують (пункт 10.3 Порядку №753).

У відповідності до пункту 10.8 Порядку №753 у разі незгоди керівників підконтрольних суб`єктів, відповідальних за діяльність чи керівників вищих за підпорядкованістю органів військового (господарського) управління з наданими за результатами виконання аудиторських завдань рекомендаціями вони в установленому порядку доповідають про це Міністру оборони України. Міністр оборони України приймає рішення про необхідність виконання рекомендацій або бере на себе ризик їх невиконання.

Таким чином, Порядок № 753, установлює, що внутрішній аудит проводиться Службою внутрішнього аудиту Збройних Сил України, яка складається з Департаменту внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України та його відокремлених самостійних структурних підрозділів.

Враховуючи приписи пункту 10.3 Порядку № 753, рекомендації, викладені у Звіті органу внутрішнього аудиту, є обов`язковими до виконання, оскільки підконтрольний суб`єкт несе відповідальність за повноту вжиття заходів. Підзаконні нормативно-правові акти Міністерства оборони України, якими регулюється діяльність управлінь внутрішнього аудиту, дають підстави вимагати виконання вказівок за результатами перевірки.

Окрім того, письмовий висновок на коментарі до висновків та рекомендацій, викладених в аудиторському звіті, є рішенням суб`єкта владних повноважень прийнятим за результатами проведення аудиту та обов`язковим до виконання підконтрольним суб`єктом після доведення до уповноважених суб`єктів у встановленому законодавством порядку, оскільки набувають обов`язкових ознак офіційного документа: складені, видані чи посвідчені відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація має юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти спричиняють чи будуть здатні спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення прав та/або обов`язків. Невідповідність документа хоча б одному з наведених критеріїв перешкоджає визнанню його офіційним.

Таким чином, аудиторський звіт надає право вимагати від підконтрольної установи усунення встановлених органом внутрішнього аудиту порушень та одночасно передбачає обов`язок керівника підконтрольної установи виконати таку вимогу та забезпечити вжиття відповідних заходів реагування, направлених на усунення встановлених аудитом порушень, що по суті спростовує твердження про те що його вимоги є лише рекомендаціями та не підлягають обов`язковому виконанню. Невиконання таких вимог може привести до настання зазначених у встановленому Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» порядку наслідків (відповідальності).

До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №808/1422/17.

Як встановлено колегією суддів із матеріалів справи, в період з 18 листопада 2019 по 29 листопада 2019 року на підставі пункту 1.5.26 Зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України на 2019 рік фахівцями Департаменту внутрішнього аудиту МО України проведено аудит відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків.

За результатами проведеного внутрішнього аудиту за результатами аудиту відповідності окремих питань діяльності КЕВ м. Харків за період з 2015 по 2018 роки складено аудиторський звіт від 29 листопада 2019 року №234/40/18 (а.с.13-34 том 1).

У вказаному аудиторському звіті встановлено порушення, що призвели до втрат на суму 1 447 556,55 грн, яке утворилось внаслідок безпідставної виплати військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації. Також аудитом встановлено, що через ненадання житлового групою КЕФ м.Харків для дослідження документальних підтверджень інформування перших у черзі військовослужбовців про їх право на отримання грошової компенсації виникає ризик недоотримання черговості та неправомірного надання переваги військовослужбовцям (членам їх сімей), черга яких ще не настала. Отримані аудиторські докази стали підставою для надання КЕВ м.Харків умовно-позитивного (слабко-позитивного) висновку.

Окрім того, у вказаному звіті викладено пропозицію прийняти управлінське рішення стосовно вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб, діяльність (бездіяльність) яких призвела до завдання шкоди у розмірі 1 447 556,55 грн.

Саме вказаний звіт є оспорено позивачам у даній справі.

Водночас, предметом розгляду є саме правовідносини між юридичними особами, одна з яких є підконтрольним суб`єктом та має виконувати розпорядження центрального органу виконавчої влади на підставі свого підпорядкування.

Так, у відповідності до пункту 2.1 Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 3 липня 2013 року № 448 (надалі Положення №448) квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин здійснюється квартирно-експлуатаційними органами ЗС України, до яких відносяться: Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (далі - Головне КЕУ ЗС України); територіальні квартирно-експлуатаційні управління та Київське квартирно-експлуатаційне управління (далі - КЕУ); квартирно-експлуатаційні відділи (квартирно-експлуатаційні частини) (далі - КЕВ (КЕЧ)); квартирно-експлуатаційні служби військових частин.

Квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин проводиться за схемами: Головне КЕУ ЗС України - КЕУ - КЕВ (КЕЧ)) - військові частини; Головне КЕУ ЗС України - види Збройних Сил України - військові частини (згідно з рішенням Міністра оборони України).

У пунктах 2.2-2.4 Положення №448 визначено, що Головне КЕУ ЗС України є органом військового управління і призначене для реалізації у ЗС України державної, військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення ЗС України, розвитку системи технічної експлуатації фондів військових містечок з метою підтримання військ у стані високої бойової та мобілізаційної готовності.

Головне КЕУ ЗС України організовує роботу, пов`язану з будівництвом військових об`єктів, експлуатацією і ремонтом фондів військових містечок, забезпечує використання земельних ділянок.

КЕУ є територіальним органом військового управління ЗС України і призначене для реалізації у військах (силах), дислокованих у межах відповідальності територіального квартирно-експлуатаційного управління, державної військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення з метою підтримання військ (сил) у стані високої бойової та мобілізаційної готовності.

КЕУ підпорядковується Головному КЕУ ЗС України.

КЕВ (КЕЧ) здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення військових частин, дислокованих у межах відповідальності.

КЕВ (КЕЧ) підпорядковується КЕУ за територіальним принципом. З питань використання фондів і територій військових містечок виконує накази (розпорядження) начальника гарнізону.

Підсумовуючи приведене вище колегія суддів дійшла до висновку, що публічний інтерес у реалізації таких вимог аудиторського звіту полягає насамперед у вжитті заходів з відшкодування недонарахованих та недовідшкодованих збитків, завданих державі, усунення інших наслідків порушень під час реалізації в Збройних Силах України державної, військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, розвитку системи технічної експлуатації фондів військових містечок з метою підтримання військ у стані високої бойової та мобілізаційної готовності тощо. Такий інтерес є спільним для всієї системи Збройних Сил України, побудованої на системі субординаційних відносин.

У свою чергу, квартирно-експлуатаційні відділи (частини) як підконтрольні установи Збройних Сил України не вправі брати на себе відповідальність за невиконання прямих обов`язків військової частини чи інших уповноважених суб`єктів, яким вони підпорядковані, та не можуть оскаржувати до суду наслідки внутрішнього аудиту, які узгоджуються зі спільним публічним інтересом усієї ієрархічно побудованої системи Збройних Сил України.

Водночас судження управління внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України як органу внутрішнього аудиту про порушення підконтрольним суб`єктом вимог законодавства є висновками тільки цього органу, зазначення яких в аудиторському звіті не суперечить чинному законодавству. Такі висновки аудиторського звіту, як і висновки на коментарі до цього звіту, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки аудиторського звіту, за позовом військовослужбовця, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу (частини) були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності. У такому разі будуть наявні спірні відносини, що не виключають можливість звернення до суду, оскільки наявне право, яке підлягає судовому захисту.

Отже, висновки на коментарі до рекомендацій аудиторського звіту, як і висновки такого звіту, є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні пункту 1 частини другої статті 17 КАС України, оскільки зумовлюють виникнення прав та обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому можуть бути предметом спору.

Аналогічні правові висновки викладеного у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року у справі №808/1422/17.

Між тим, слід зазначити, що центральний орган виконавчої влади з метою виконання завдання адміністративного керівництва Збройними Силами встановив особливий, порядок розгляду скарг на надані за результатами виконання аудиторських завдань рекомендації. Так, Порядок № 753 визначає питання, пов`язані з організацією діяльності з внутрішнього аудиту та порядок проведення внутрішнього аудиту підрозділами Служби внутрішнього аудиту Збройних Сил України, розповсюджує свою дію на відповідні контролюючі органи та їх підконтрольних суб`єктів, які входять до сфери управління органу.

Відповідно до пункту 10.8 вказаного Порядку, у разі незгоди керівників підконтрольних суб`єктів, відповідальних за діяльність чи керівників вищих за підпорядкованістю органів військового (господарського) управління з наданими за результатами виконання аудиторських завдань рекомендаціями вони в установленому порядку доповідають про це Міністру оборони України. Міністр оборони України приймає рішення про необхідність виконання рекомендацій або бере на себе ризик їх невиконання.

Отже, у разі незгоди з результатом внутрішнього фінансового аудиту та рекомендаціями аудиторського звіту адміністративний позов не може бути поданий без застосування адміністративного оскарження вимог аудиторського звіту, що узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Вказана правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі № 822/1079/18 (касаційне провадження №К/9901/62649/18).

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку проте, що оспорюваний звіт має рекомендаційний характер та містить лише пропозиції до об`єкта перевірки та Міністра оборони України, оскільки відповідні територіальні квартирно-експлуатаційні управління є територіальними органами, які підпорядковуються Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Збройних Сил України, яке, в свою чергу, є органом військового управління і призначене для реалізації в Збройних Силах України державної, військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, розвитку системи технічної експлуатації фондів військових містечок з метою підтримання військ у стані високої бойової та мобілізаційної готовності. Публічний інтерес у реалізації вказаних вимог аудиторського звіту полягає насамперед у вжитті заходів з відшкодування недонарахованих та недовідшкодованих збитків, завданих державі, усунення інших наслідків порушень під час реалізації в Збройних Силах України державної, військово-технічної політики з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України та є спільним для всієї системи Збройних Сил України, побудованої на системі субординаційних відносин підпорядкування. Таким чином, такий публічний інтерес у реалізації вимог аудиторського звіту є спільним для територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь, відповідних управлінь внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, а також Міністерства оборони України та Міністра оборони України, як відповідальної особи за виконання/невиконання вимог визначених у такому звіті та особи яка видає відповідний управлінський наказ обов`язковий до виконання. Отже, враховуючи наявний спільний публічний інтерес у діяльності позивача та відповідача, положення оскаржуваного звіту не можуть порушувати прав Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (Харківського квартирно-експлуатаційного управління).

Так вказаний аудиторській звіт містить пропозиції прийняти управлінське рішення стосовно вжитття заходів щодо притягнення до відповідальності винних осіб, діяльність (бездіяльність) яких призвела до завдання шкоди у розмірі 1 447 556, 55 грн.

Отже, колегія суддів зазначає, що правом на звернення до суду з адміністративним позовом щодо визнання незаконними та необґрунтованими порушень, викладених в аудиторському звіті наділений військовослужбовець, до якого за наслідками проведеної аудиторської перевірки стану фінансово-господарської діяльності квартирно-експлуатаційного відділу (частини) були застосовані заходи дисциплінарної відповідальності за встановленою Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» процедурою.

Між тим, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин справи та надав оцінку описаним у звіті порушенням, в той же час положення оскаржуваного звіту не можуть порушувати прав Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (Харківського квартирно-експлуатаційного управління).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків (Харківського квартирно-експлуатаційного управління), однак з інших підстав та мотивів викладених у даній постанові та приходить до висновку до зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції з врахуванням висновків, викладених у вказаній постанові.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною четвертою статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновків про часткове задоволення апеляційної скарги та необхідності змінити рішення суду першої інстанції в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 по справі № 520/2857/2020 змінити в частині мотивів і підстав відмови в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 по справі №520/2857/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Л.В. Любчич С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 23.10.2024 року