Справа № 754/6370/24
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/111/24
Справа №754/6370/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 через «Електронний суд» звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Вказану постанову ОСОБА_1 вважає протиправною, такою, що підлягає визнанню недійсною з наступним її скасуванням. На обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_1 зазначив, що 30 квітня 2024 року інспектором поліції УПП поліції м. Київ відносно нього винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 02036940. Відповідно до винесеної постанови, ним нібито було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Як зазначено в постанові: «Водій керуючи ТЗ порушив вимогу дорожнього знаку 5.16 та зі смуги яка вказує рух прямо , здійснив рух ліворуч.» Місце вчинення - м. Київ Подільський р-н., вул. Заводська. Йому здалося, що Позивач порушив правила дорожнього руху, а саме ст.122 ч.1 КУпАП, але на справді ніякого порушення не було. Притягнення до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним, а зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав - 1. По вулиці, що вказана в постанові, як місце вчинення правопорушення,- м. Київ вул. Заводська він взагалі не рухався. 2. На вул. Заводський немає знаків 5.16, тому порушити вимоги цього знаку на цій вулиці неможливо. 3. Під час руху по вул. Межигірській Позивач рухався в правій смузі прямо. Після проїзду перехрестя з вул. Новокостянтинівської вулиця Межигірська повертає вправо в бік вул. Електриків куди він продовжив свій рух в правій смузі. Наліво, на вулицю Заводську він не повертав. Поліцейський зупинив його автомобіль на вул. Межигірській. Під час розгляду справи поліцейським було розглянуто відео на якому видно як він рухається прямо правою смугою та повертає на право по вулиці Межигірській в бік вулиці Електриків. З невідомих йому причин він вирішив, що він повернув ліворуч на вул. Заводську. Поліцейський зупинив його автомобіль на вул. Межигірській і склав постанову, про порушення ПДР на вул. Заводський. Пояснення та заперечення Позивача поліцейський до уваги не прийняв. Після винесення Постанови поліцейський не видав її для ознайомлення та підписання. Весь час утримуючи її у себе, таким чином, щоб Позивач не мав можливості з нею ознайомитись. Відповідно до статті 285 КУпАП Постанова оголошується поліцейським негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови вручається під розписку. Таким чином поліцейським навмисно порушено норми ст. 285 КУпАП, з метою приховати зміст Постанови та перешкодити її оскарженню. Після заяви Позивача про намір оскаржити Постанову у суді поліцейський не надав йому можливості її підписати та відмовився видавати копію постанови. В зв`язку з чим Позивач не має можливості надати її до суду та не знає прізвище та звання поліцейського який її склав. З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність у його діях порушень вимог ПДР України, а відповідно відсутність у його діях ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, ОСОБА_1 просив спірну постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати та визнати незаконною.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2024 головуючим суддею по справі було визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою суду від 03.05.2024 позовну позов було залишено без руху з наданням позивачу терміну для їх усунення.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 10.05.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.09.2024 року від Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вважає, що твердження Позивача, викладені у позові , є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Зауважує, що екіпажем, під час виконання службових обов`язків, перебуваючи на патрулюванні було помічено ТЗ, який здійснив рух ліворуч зі смуги для руху тільки прямо, позначеної дорожнім знаком 5.16 «Напрямки руху по смугах», який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них, що вбачається з відеозапису №1 (00хв. 15 сек.). Відповідно патрульним було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу. Після зупинення транспортного засобу, підійшовши до водія, патрульний назвав своє прізвище та ім`я, посаду та спеціальне звання, поінформував водія про причину зупинення транспортного засобу. В подальшому, керуючись ст..268,278,279 КУпАП та п.9 Розділу ІІІ Інструкції, роз`яснив Позивачу його права і обов`язки, зазначивши порушення, яке вчинив Позивач, а саме здійснив рух ліворуч зі смуги для руху тільки прямо, чим порушив вимогу дорожнього знаку 5.16, п.8.4 г ПДР. (Відеозапис №2). Інспектором було здійснено дослідження та оцінка доказів, а саме усні пояснення Позивача. Після чого Інспектор повідомив Позивача про прийняте по справі рішення, а саме накладення штрафу на Позивача у розмірі 340 грн. та виніс Постанову. Щодо місця винесення постанови, то представник Відповідача зазначає, що у своїй позовній заяві Позивач вказує на те, що Інспектор в Постанові вказав помилкову адресу місця розгляду справи про адміністративне правопорушення. Однак, так як оскаржувану Постанову було винесено в електронному вигляді, де адреса «підтягується» планшетним пристроєм автоматично по GPS, в зв`язку з чим можуть бути деякі погрішності у визначенні чітких координат. Справу було розглянуто та винесено постанову за адресою - вул. Межигірська, м.Київ, а планшетний пристрій помилково зазначив адресу - вул. Заводська, м.Київ, відтак, вважає, що така описка не впливає на суть вчиненого правопорушення, його кваліфікації та не може бути підставою для звільнення останнього від накладення адміністративного стягнення та задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на те, що у встановлений судом строк ані від позивача, ані від відповідачів до суду не надходило заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження чи заяви про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС - місцем загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Судом встановлено, що 30 квітня 2024 року поліцейським УПП в м. Києві ДПП Кубрак О.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2036940 від 30.04.2024 відносно ОСОБА_1 . Оскільки із зазначеною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її протиправною, то звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх прав, свобод та законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, Суд доходить до висновку, що між сторонами виникли спірні публічні правовідносини щодо оскарження особою індивідуального акта суб`єкта владних повноважень у вигляді постанови про накладання адміністративного стягнення.

Положення щодо розгляду справ відповідних категорій містяться у ст. 286 КАС, відповідно до ч. 1 якої адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У цей же час відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, зазначені категорії справ стосуються перевірки судом рішень суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Спірна постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2036940 від 30.04.2024 року винесена працівником поліції як результат розгляду і вирішення справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та відповідно до ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Порядок розгляду і вирішення справ про адміністративні правопорушення, які віднесені до компетенції Національної поліції, визначається положеннями КУпАП, а також Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція № 1395).

Відповідно до ст. 245 КУпАП - завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відповідно до ст. 284 КУпАП є одним з рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийнято за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення і одночасно з цим яке становить найбільше втручання в особисті права, свободи особи, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.

Внаслідок цього Суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення можливо лише за умови, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому законодавством порядку, а факт вчинення адміністративного правопорушення і вина особи у його вчиненні доведені у встановленому порядку належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Отже, визначальним для такого рішення суб`єкта владних повноважень є доведення факту вчинення адміністративного правопорушення та вини особи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суб`єкт владних повноважень, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання вищезазначеного обов`язку є визначальним для прийняття правомірного рішення суб`єктом владних повноважень, яке буде становити пропорційне та законне втручання у права та свободи особи, а також підтверджувати належне виконання владних (управлінських) функцій самим суб`єктом владних повноважень.

Виконання цього обов`язку здійснюється у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів, вирішення клопотань, про що зазначено у ст. 279 КУпАП.

При цьому відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Зазначені докази відповідно до ст. 252 КУпАП оцінюються суб`єктом владних повноважень за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, після чого та на основі чого виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, дотримання вимог законодавства у процесі розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення сприяє правомірності рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а отже, сприяє правомірному та пропорційному втручанню у сферу особистих прав і свобод особи, яка зазнає негативних наслідків особистого та майнового характеру внаслідок накладення на неї адміністративного стягнення.

Одночасно з цим з приводу правомірності оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення суд вважає за необхідним вказати на наступні обставини.

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2036940 від 30.04.2024 року вбачається, що за результатами розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення працівником поліції встановлено, що 30.04.2024 року о 13 год. 24 хв. у м. Київ, вул. Заводська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом OPEL VECTRA номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 напрямок руху по смугах зі смуги яка передбачає рух прямо здійснив ліворуч, чим порушив п.8.4 г Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за яке ч.1 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

У ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пп. ґ п. 8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи, зокрема, інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до п.9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до п.9.4 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно п.1.1 ПДР України Розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках; позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка); позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 ; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 .

Лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Одним з видів інформаційно-вказівного знаку, порушення якого зафіксовано в спірній постанові серії ЕНА № 2036940 від 30.04.2024 року, є знак 5.16 "Напрямки руху по смугах", який показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них (положення розділу 33 ПДР України).

З урахуванням вищевикладених висновків суд констатує, що постанова про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме за порушення вимог дорожнього знаку 5.16, може бути правомірним рішенням суб`єкта владних повноважень тоді і лише тоді, коли на підставі достатньої сукупності належних, допустимих, достовірних доказів можна зробити категоричний висновок щодо того, що водій, керуючи певним транспортним засобом, здійснював рух по конкретній смузі дорожнього руху, після чого не виконав вимоги інформаційно-вказівного знаку 5.16, здійснивши подальший рух транспортного засобу у тому напрямку, в якому це не передбачає знак 5.16.

При дослідженні DVD-R диску, який був доданий до відзиву Департаменту патрульної поліції, судом встановлено, що на ньому містяться два файли з відеозаписами, перший під назвою «Відеозапис 1 вчинення правопорушення» тривалістю 00 хв. 30 сек., з якого на 15 сек. вбачається як Позивачем здійснено рух автомобіля ліворуч, а згодом знову праворуч. Другий відеозапис під назвою «Відеозапис 2 розгляд справи». З якого вбчається розгляд адміністративного правопорушення, патрульний назвав Позивачу причину зупинки, однак Позивач заперечував, та вказував що не міг рухатись ліворуч, оскільки зараз його автомобіль знаходиться праворуч.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач керував транспортним засобом OPEL VECTRA номерний знак НОМЕР_1 та здійснив рух ліворуч всупереч дорожньому знаку 5.16, який передбачає рух лише прямо, що передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП є доведеним.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2036940 від 30.04.2024 року винесена уповноваженою на те посадовою особою, а також за формою і змістом відповідає вимогам ст. ст. 255,256,283 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, ч.4 ст.161 КАС України передбачає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказі.

Позивач посилається в своєму позові на докази своєї невинуватості, однак до матеріалів справи їх не додав, тому доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є необґрунтованими.

Суд приходить до висновку про те, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була винесена правомірно, є законною та скасуванню не підлягає.

Враховуючи вищевказане суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, ст.ст. 280, 284, 288 КУпАП, керуючись ст.ст. 242-246 КАС України, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено та підписано суддею 23 жовтня 2024 року.

Суддя: О.М. Панченко