Справа № 560/10880/24
Суддя: Матущак В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

22 жовтня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Матущака В.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України, в Одеській області, виражене в рішенні №12 від 17.06.2024, щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 віл 09.09.1986 та довідки від 14.05.2024 №19-016.4/67611, виданої Шепетівською філією Хмельницького обласного центру зайнятості, та відмови призначенні пенсії по інвалідності;

2. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №12 від 17.06.2024 - скасувати.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1986 та довідки від 14.05.2024 №19-016.4/67611, виданою Шепетівською філією Хмельницького обласного центру зайнятості, зокрема:

- періоди роботи з 12.01.1988 по 31.10.1992, з 01.11.1992 по 23.12.1993, з 24.12.1993 по 03.02.1999;

- період отримання допомоги по безробіттю з 04.05.1999 по 28.01.2000.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності згідно зі статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.04.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії по інвалідності та доданих документів, відмовлено у призначенні такої пенсії зважаючи на відсутність необхідного страхового стажу не менше 14 років та зазначено, що страховий стаж позивача становить 11 років 5 місяців 23 дні. Так, відповідачем не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи з 12.01.1988 по 31.10.1992, з 01.11.1992 по 23.12.1993, з 24.12.1993 по 03.02.1999 та період отримання допомоги по безробіттю з 04.05.1999 по 28.01.2000 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1986 та довідки від 14.05.2024 №19-016.4/67611, оскільки наявні розбіжності між документами та записами в трудовій книжці. Позивач вважає такі дії протиправними та з наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що позивачем не було дотримано вимог чинного законодавства щодо підтвердження трудового стажу, а дії Головного управління були правомірними, а отже відсутні законні підстави для втручання суду у повноваження Головного управління шляхом зобов`язання останнього вчиняти дії в порушення статті 19 Конституції України та положень чинного законодавства. Просить відмовити у задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області не скористалося правом подання відзиву на позов, тому, враховуючи приписи частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою від 31.07.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Суд встановив, що ОСОБА_1 визнана особою з інвалідністю ІІ групи відповідно до Довідки МСЕК серії 2-18 АГ №939187 від 15.04.2024.

10.06.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно до Закону №1058-IV.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №12 від 17.06.2024 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного страхового стажу - 14 років, за наданими документами страховий стаж становить 11 років 5 місяців 23 дні.

До страхового стажу не було зараховано періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.09.1986: з 12.01.1988 по 31.10.1992, з 01.11.1992 по 23.12.1993, оскільки записи про звільнення не засвідчено печатками підприємств; з 24.12.1993 по ....., оскільки відсутній запис про звільнення; з 04.05.1999 по 28.01.2000 (період отримання допомоги по безробіттю), оскільки згідно довідки від 14.05.2024 №19-016.4/67611, яку видала Шепетівська філія Хмельницького обласного центру зайнятості, прізвище особи не відповідає паспортним даним позивача.

Вважаючи вищенаведене рішення відповідача щодо незарахування стажу та, як наслідок, не призначення пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 30 Закону №1058-IV, згідно з якою, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Страховий стаж, необхідний для призначення пенсії по інвалідності визначений статтею 32 Закону №1058-ІV.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II до досягнення особою від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії по інвалідності є наявність сукупності таких ознак: 1) встановлення особі інвалідності та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу 14 років.

Як встановив суд, ОСОБА_1 , на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності 10.06.2024, згідно паспортних даних досягла 56 років.

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії є те, що згідно з наданими до документами, страховий стаж позивача становить 11 років 05 місяців 23 дні з необхідних 14 років.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.09.1986: з 12.01.1988 по 31.10.1992, з 01.11.1992 по 23.12.1993, оскільки записи про звільнення не засвідчено печатками підприємств; з 24.12.1993 по 03.02.1999, оскільки відсутній запис про звільнення; з 04.05.1999 по 28.01.2000 (період отримання допомоги по безробіттю), оскільки згідно довідки від 14.05.2024 №19-016.4/67611, яку видала Шепетівська філія Хмельницького обласного центру зайнятості, прізвище особи не відповідає паспортним даним позивача.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводам відповідача, суд зазначає наступне.

Абзацом 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи1 на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22- 1(далі - Порядок №22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637 ).

Суд вказує, що відповідне положення міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №588/647/17.

Суд встановив, що згідно записів копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 09.09.1986 позивач:

- з 12.01.1988 по 31.10.1992 - працювала в Шепетівському управлінні торгівлі продавцем магазину №18,

- з 01.11.1992 по 23.12.1993 - працювала продавцем ІІІ категорії в торгівельному комплексі роздрібної торгівлі "Колос",

- з 24.12.1993 по 03.02.1999 - працювала продавцем в МПП "Едельвейс";

- з 04.05.1999 по 28.01.2000 - отримувала допомогу по безробіттю.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (яка діяла до 2004) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Суд встановив, що записи в трудовій книжці щодо відомостей про роботу внесені відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Суд вважає, що наявні у копії трудової книжки серії серії НОМЕР_2 від 09.09.1986 записи є достатніми та належними, які дійсно підтверджують трудову діяльність позивача.

Суд зазначає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Виправлення в документах не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для прийняття органом Пенсійного фонду України рішення про відмову у призначенні пенсії та не зарахування страхового стражу, результатом чого стало обмеження належного соціального захисту громадянина.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідачі не врахували, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідно до пункту 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 18 Порядку №637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Тобто підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем суду не надано.

Таким чином, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 12.01.1988 по 31.10.1992, з 01.11.1992 по 23.12.1993, з 24.12.1993 по 03.02.1999, з 04.05.1999 по 28.01.2000 неправомірно не зараховані відповідачем до страхового стажу позивача, а тому суд вважає, що Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №512 від 17.06.2024 не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Як встановив суд, позивач відповідає вимогам законодавства, дотримання яких надає їй право на призначення пенсії по інвалідності згідно з Законом №1058-ІV, станом на час первинного звернення до пенсійного органу.

Встановлено, що інвалідність позивачу встановлена 15.04.2024, із заявою про призначення пенсії позивач звернулася 10.06.2024, в зв`язку з чим у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності має бути призначена з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності, тобто з 15.04.2024.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення позову відповідно до вищенаведених мотивів.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 віл 09.09.1986 та довідки від 14.05.2024 №19-016.4/67611, виданої Шепетівською філією Хмельницького обласного центру зайнятості.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №12 від 17.06.2024, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсіі по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 09.09.1986 та довідки Шепетівської філієї Хмельницького обласного центру зайнятості №19-016.4/67611 від 14.05.2024, зокрема:

- періоди роботи з 12.01.1988 по 31.10.1992, з 01.11.1992 по 23.12.1993, з 24.12.1993 по 03.02.1999;

- період отримання допомоги по безробіттю з 04.05.1999 по 28.01.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 15.04.2024 пенсію по інвалідності згідно зі статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 жовтня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеська обл., Одеський р-н, 65012 , код ЄДРПОУ - 20987385)

Головуючий суддя В.В. Матущак