Справа № 200/962/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року справа №200/962/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року (головуючий суддя І інстанції Куденков К.О.), складеного в повному обсязі 04 квітня 2024 року, у справі № 200/962/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправної бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність стосовно невиплати пенсії на особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк»;

- зобов`язати здійснювати виплату пенсії, в тому числі суму недоотриманої пенсії, на визначений банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ «Ощадбанк», після протиправного припинення виплати пенсії з 01.07.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії на особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснювати ОСОБА_1 виплату пенсії на її банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкрито в АТ «Ощадбанк», із виплатою недоотриманої з 01.07.2023 пенсії.

З таким рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначив, що перелік заяв, зазначених у п. 1.5 Порядку № 22-1, не містить заяви про отримання пенсії на банківській рахунок. Подання до пенсійного органу заяви про зарахування призначеної особі пенсії на банківській рахунок згідно приписів Порядку № 1596 має здійснюватись особисто особою, якій призначено пенсію.

Вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання дій протиправними щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , про що повідомлено в листі відповідача №0500-0501-8/55991 від 28.06.2023. Крім того, Головне управління прийшло до висновку про доведеність відповідачем відсутності передбачених Порядком № 22-1 та Порядком № 1596 підстав для прийняття пенсійним органом рішення про перерахування позивачу пенсії на банківський рахунок № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк».

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справу в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого 30.08.2012.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 червня 2019 року у справі № 200/4808/19-а задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій, рішення та бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними та скасовано рішення Добропільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області викладені у листах від 22.11.2018 року №08892/04, від 23.11.2018 року №18969-0/04 щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність Добропільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не поновлення ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 01.04.2014 року в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року справа у справі № 200/4808/19-а апеляційну скаргу Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 червня 2019 року у справі № 200/4808/19-а повернуто заявникові.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року № 200/3522/22 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно зменшення суми нарахованої пенсії з 2000,00 грн. яку отримувала ОСОБА_1 до суми 949,00 грн станом на 01.12.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області привести у відповідність розмір пенсії ОСОБА_1 відповідно до приписів Закону України № 1058-ІV, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком з урахуванням автоматичного перерахунку мінімального розміру пенсії за віком у зв`язку із зміною (збільшенням) розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на відповідний рік, визначеного законом починаючи з 01.12.2021, з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2023 року у справі № 200/3522/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі № 200/3522/22 залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року у справі № 200/3522/22 залишено без змін.

Відповідач надав до суду лист від 28.06.2023 № 0500-0501-8/55991 на адресу позивачки, в якому зазначено, що згідно п. 16 «Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (в редакції ПКМУ № 662 від 22.09.2016), якщо суми пенсій та грошової допомоги не одержуються з поточного рахунка більше як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідний орган Пенсійного фонду, а одержувач пенсії -подати нову заяву в орган Пенсійного фонду. Зазначено, що на адресу управління надійшла інформація від банківської установи, що суми пенсії не одержуються нею з поточного рахунка більше як один рік. Роз`яснено, що для подальшого отримання пенсійних виплат через відділення банківської установи їй терміново необхідно звернутися особисто до найближчого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) для надання заяви щодо подовження виплати пенсії через банківську установу, при собі мати: повідомлення, рахунок з банку, паспорт, ідентифікаційний код. В іншому випадку виплата її пенсії буде здійснюватися через підприємство поштового зв`язку за місцем проживання в установленому порядку.

Також відповідач надав до суду лист АТ «Ощадбанк» № Л-146/104.14-20-2023 від 25.04.2023, яким ГУ ПФУ повідомлено про те, що філія Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» відповідно до вимог п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 «Про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2016 № 662) надає інформацію в електронному вигляді за період з 01.04.2022 по 31.03.2023 по клієнтам, за рахунками яких суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік.

Додатком 2 до цього листа зазначений звіт про пенсіонерів, які одержують пенсію за довіреністю або не одержують пенсію за період з використанням платіжних карток (соціальні пенсіонери) (28 882 клієнта).

Відповідно до розрахунку нарахованої та виплаченої пенсії за період з 01.07.2023 по 31.01.2024 по пенсійній справі 07 позивачу за цей період пенсія нарахована, але не виплачена.

Адвокат позивачки 07.08.2023 через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до ГУ ПФУ в інтересах ОСОБА_1 з клопотанням, в якому просив перераховувати пенсію на її особистий банківський рахунок № № НОМЕР_1 , реквізити якого вказано в її апостильованій особистій заяві про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок.

До вказаного звернення адвокат позивача додав відповідну заяву ОСОБА_1 від 28.07.2023, в якій просила належні їй суми пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати) перераховувати на її особистий рахунок в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 .

Також надано відповідну довіреність позивача, видану її представникам, зокрема ОСОБА_2 щодо представництва у тому числі в органах Пенсійного фонду України.

Листом ГУ ПФУ від 17.08.2023 № 15845-14346/А-02/8-0500/23 (на звернення від 19.07.2023) адвокату позивача повідомлено про те, що в червні 2023 року на адресу Головного управління надійшла інформація від АТ «Ощадбанк», що суми пенсії не одержуються ОСОБА_1 з поточного рахунка більше як один рік. Виплату пенсії з 01.07.2023 переведено на поштове відділення в установленому порядку. Зазначено, що відповідно до пункту 10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії з відкриттям рахунка подається одержувачем: - через будь-який структурний підрозділ, який здійснює прийом і обслуговування осіб; - через установу уповноваженого банку; - через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису. Роз`яснено, що для подальшої виплати пенсії через банківську установу ОСОБА_1 необхідно надати до Головного управління заяву про виплату пенсії через банківську установу в зручний для неї спосіб.

У наступному, листом ГУ ПФУ від 04.09.2023 № 17186-15644/А-02/8-0500/23 адвокату позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначено, що з 01.07.2023 виплата пенсії ОСОБА_1 здійснюється через АТ «Укрпошта». Дата виплати - 8 число. Роз`яснено, що для переведення виплати пенсії на банківську установу ОСОБА_1 необхідно надати відповідну заяву.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно припинення виплати пенсії позивачу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що право позивача на пенсійне забезпечення має бути відновленим шляхом зобов`язання управління поновити виплату пенсії на рахунок відкритий у АТ Державний ощадний банк України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, які встановлені законодавчими нормами.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, :

1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина;

6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки;

12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Статтею 8 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні, право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь - якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 5 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону № 1058.

В судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася.

Органом Пенсійного фонду України рішення про припинення виплати пенсії з встановлених законом підстав не приймалося.

Отже припинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що встановлений ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Суд звертає увагу на те, що відповідачем у листі від 17.08.2023 № 15845-14346/А-02/8-0500/23 зазначено, що виплату пенсії з 01.07.2023 переведено на поштове відділення в установленому порядку.

Після 01.07.2023 відповідач продовжив нарахування позивачці пенсії, але до суду не надано жодних відомостей щодо поштового відділення, через яке на думку ГУ ПФУ, позивачка може отримати пенсію.

Статтею 46 Закону № 1058-IV передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

У пункті 1.2 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), зазначено, що заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596.

Приписами п 2.23 розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви, поданої в електронній формі через вебпортал або засобами Порталу Дія, додаються скановані копії оригіналів документів. На створені електронні копії заявник накладає електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Пунктами 4 і 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі Порядок № 1596), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України через вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).

Допомога на поховання, сума пенсії, грошової допомоги, недоотримана у зв`язку із смертю одержувача, пенсія, грошова допомога в разі виїзду одержувача на постійне місце проживання за кордон та у випадках, що потребують термінових виплат, виплачуються органами Пенсійного фонду України, органами соціального захисту населення шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача (особи, яка має право на отримання виплат у зв`язку із його смертю) в уповноваженому банку.

Одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Згідно з п.п. 8-9 Порядку № 1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

Згідно з першим абзацом п. 10 Порядку № 1596 передбачено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Водночас останнім абзацом п. 10 Порядку № 1596 передбачено, що заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Пунктом 16 Порядку № 1596 передбачено, що якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Як було зазначено, до суду не надано рішення органу Пенсійного Фонду України про припинення виплати пенсії позивачу, яка виплачувалась на її банківський рахунок.

Також не надано відомостей і відповідного документального підтвердження щодо виплати нарахованої пенсії через певне відділення оператора поштового зв`язку.

Пенсія позивачці нараховується, а її право на отримання цієї пенсії не є спірним.

З метою продовження отримання пенсії на свій банківський рахунок уповноважений представник позивачки подав заяву самої позивачки про поновлення виплати пенсії на банківський рахунок.

Суд звертає увагу на те, що застосування приписів абзацу першого п. 10 Порядку № 1596 у частині подання заяви «особисто» є недоречним до спірних у межах цієї справи правовідносин, оскільки заява позивачки була подана її представником в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України відповідно до останнього абзацу п. 10 Порядку № 1596, який не обмежує подання заяви представником.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 280/6637/22 зазначив наступне: «56. Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

57. У справі, що розглядається, суди встановили, що на виконання судового рішення у справі у справі №280/4551/21 відповідачем-1 було поновлено виплату пенсії позивачу з 07.10.2009 і обчислено її розмір - 1188,33 грн. Проте, пенсія позивачу фактично виплачена не була. У заяві від 07.11.2022 позивач зазначав реквізити банківського рахунка, через який він бажає отримувати пенсію. Відповідачами зазначене прохання позивача проігноровано.

58. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне з метою захисту прав позивача зобов`язати відповідача-1 виплатити пенсію, нараховану позивачу за результатом розгляду справи №280/4551/21, на реквізити банківського рахунка, зазначеного позивачем у заяві від 07.11.2022». Крім того, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «майно» охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту «правомірних (законних) очікувань».

Відповідачем протиправно не поновлено виплату та не виплачується позивачу пенсія через установу банку за його заявою про зміну способу виплати пенсії і про продовження виплати пенсії.

Вказані обставини свідчать про порушення відповідачем законного права позивача на отримання пенсії.

З огляду на наведене порушені права позивача підлягають захисту шляхом частково задоволення позову шляхом, який обрано судом, який гарантував би повне їх відновлення (ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 257, 308, 311, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі № 200/962/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі № 200/962/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць