Справа № 337/4792/24
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/337/44/2024
ЄУН № 337/4792/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Нетяги М.І.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Узагальненими доводами підстав для звернення до суду позивачем вказано, що 22.08.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 76-24п, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, 14.07.2024 року ОСОБА_1 , згідно з Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був викликаний на 08:00 годин 15.07.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою АДРЕСА_1 ). Повістку отримувати особисто під підпис 14.07.2024 р. ОСОБА_1 відмовився, та не прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З винесеною постановою позивач не погоджується, оскільки відсутня подія адміністративного правопорушення. Вказав, що відповідно до фактичних обставин справи, постанова винесена по відношенню до ОСОБА_1 помилково, оскільки останньому невідомо, щодо вручення повістки 14.07.2024 року та щодо обов`язку явки його за повісткою 15.07.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тим самим, ОСОБА_1 не міг порушити вимоги ч. 3 ст.210-1 КУпАП оскільки згідно пункту 22 постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року, ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебуває на обліку) для уточнення своїх військово-облікових даних.

ОСОБА_1 не був належно оповіщений про час та місце за яким він мав прибути по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо її вручення останньому не було відомо.

Вважає, що оскаржувана постанова відповідача підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, у зв`язку із відсутністю події складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 76-24п від 22.08.2024, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень 00 копійок, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 06.09.2024 року, постановлено розглядати адміністративний позов в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24.10.2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання у якому просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач, представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду не заявились по невідомим суду причинам, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу «судової повістки про виклик до суду» до електронного кабінету відповідача через систему «Електронний суд» 10.10.2024 року. Відзиву на позовну заяву, будь-яких клопотань, у тому числі про відкладання судового розгляду, від відповідача не надходило.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України, оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, та обставини якими обґрунтовуються позиції, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , взятий 07.08.2023 року на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до тексту оскаржуваної постанови № 76-24п від 22.08.2024 року, ОСОБА_1 14.07.2024 року, згідно з Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був викликаний на 08 год. 00 хв. 15.07.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою АДРЕСА_1 ). Повістку отримувати особисто під підпис 14.07.2024 р. ОСОБА_1 відмовився, після чого представником групи оповіщення ОСОБА_1 був доведений зміст повістки та Акт відмови від отримання повістки, що було зафіксовано на боді камеру групи сповіщення. Однак в оголошений час ОСОБА_1 за викликом не прибув свою неявку за повісткою згідно протоколу № 76-24п, від 18.08.2024 року пояснив, що не з`явився тому що має право на відстрочку та на його думку не зобов`язаний з`являтися за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 8 годину 15.07.2024 р.

Також у постанові зазначено, що 22.08.2024 року ОСОБА_1 на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи ознайомлений під особистий підпис в протоколі, клопотань про переніс дати розгляду справи не надходило.

ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

З аналізу зазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.

Відтак, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем наділені повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210-1 КУпАП.

Виходячи з наведеного, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою АДРЕСА_1 ) на 15.07.2024 року.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

З`ясувавши обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови № 76-24п від 22.08.2024 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки вона прийнята з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався щодо правопорушника лише тільки в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності, так як інших доказів, відповідно до тексту оскаржуваної постанови, досліджено не було.

Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності, та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП, які судом перевірити не мається можливості у зв`язку з його не наданням відповідачем.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Частинами 3, 4 ст. 79 КАС України встановлено, що відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_5 , як суб`єкт владних повноважень, дії якого оскаржуються, повідомлявся про час дату, та місце розгляду справи. Однак, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення та не повідомив причин неможливості їх подання.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Окрім того, відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_5 , відзиву на позов не було подано та не повідомлено про поважність причин його не подання, а тому суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 159 КАС України та за відсутності доказів на підтвердження правомірності оскаржуваного позивачем рішення, кваліфікує зазначене як визнання відповідачем позову.

Суду не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке на останнього було накладено адміністративне стягнення.

Отже, суд вважає недоведеним належними та допустимими, об`єктивними та беззаперечними доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням встановленої процедури, тому є протиправною та відповідно підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки відповідачем не доведено ні факту правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, ні вини позивача у його вчиненні.

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 за № 76-24п від 22.08.2024 року, про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: І.Г. Кучерук