Справа № 260/2519/24
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2024 року м. Ужгород№ 260/2519/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - Попова А.М.;

представник відповідача - Майорчак В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме:

визнати протиправними та скасувати накази Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19.03.2024 року №121к "Про застосування дисциплінарного стягнення", від 04.04.2024 року №139к "Про внесення змін до наказу виконувача обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19.03.2024 року №121к";

поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

Позовні вимоги мотивує тим, що оскаржувані накази прийняті з порушенням підстав, строків та порядку, визначених Законом України "Про прокуратуру", зокрема з порушенням ст. 61. Зазначає, що з прийняттям вказаних наказів працівник не ознайомлений; накази підписано не уповноваженими на те вимогами законодавства особами; одночасно з не ознайомленням з оскаржуваними наказами позивачу не видано трудову книжку та не проведено повний розрахунок при звільненні, не надано розрахунок суми при звільненні.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

03.05.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову, зокрема вказує на те, що не доречним є посилання прежставника позивача на ст. 61 Закону України "Про прокуратуру", оскільки норми даної статті регулюють порядок та строки припинення повноважень прокурора, а у даному випадку мова йде про звільнення прокурора у порядку накладення дисциплінарного стягнення, що не є тотожними поняттями.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд позов задоволити, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з мотивів наведених у письмовому відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку наступного висновку.

Судом встановлено, що Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону винесено наказ №121к "Про застосування дисциплінарного стягнення" (а.с. 19).

Вказаним наказом звільнено прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, одноразове грубе порушення правил прокурорської етики з 20 березня 2024 року (п. 5, 6 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про прокуратури".

Як вбачається із вказаного наказу, підставою для винесення такого слугувало рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 06.03.2024 року № 37-дп-24 (а.с. 35-42).

Наказом Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону №139к від 04.04.2024 року "Про внесення змін до наказу виконувача обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19.03.2024 року №121к" внесено зміни в дату звільнення позивача з посади а саме: з 4 квітня 2024 року у зв`язку із закінченням тимчасової непрацездатності (а.с. 9).

Вирішуючи спірні правовідносини по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Стаття 9 КАС передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

У статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Отже, під час розгляду та вирішення адміністративної справи суд наділений усією повнотою повноважень щодо перевірки оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень не лише на предмет його законності, тобто чи було таке рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, але й з точки зору дотримання інших критеріїв, перелік яких наведено у частині другій статті 2 КАС України.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані Спеціальним законом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14 жовтня 2014 року (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (ч. 2 ст 15).

Так, у статті 16 Закону України № 1697-VII передбачені гарантії незалежності прокурора, де в частині третій цієї статті зазначено, що Прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом.

Стаття 51 вказаного Закону передбачає загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Так, Прокурор звільняється з посади у разі:

1) неможливості виконувати свої повноваження за станом здоров`я;

2) порушення ним вимог щодо несумісності, передбачених статтею 18 цього Закону;

3) набрання законної сили судовим рішенням про притягнення прокурора до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією;

3-1) набрання законної сили рішенням суду про визнання активів прокурора або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави;

4) неможливості переведення на іншу посаду у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі;

5) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього;

6) припинення громадянства України або набуття громадянства іншої держави;

7) подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням;

8) неможливості подальшого перебування на тимчасово вакантній посаді;

9) ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури;

10) прийняття відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, рішення про припинення спеціальної підготовки або рішення про неуспішне проходження спеціальної підготовки, а також у випадку, визначеному частиною третьою статті 33 цього Закону.

Крім підстав, передбачених пунктами 1 - 9 цієї частини, заступник Генерального прокурора звільняється з посади у разі порушення вимог Закону України "Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)" у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти.

Разом з тим, відповідно до ст. 61 Закону України "Про прокуратуру" повноваження прокурора припиняються:

1) за віком з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років;

2) у день його смерті.

2. Повноваження прокурора, крім Генерального прокурора, у зв`язку з рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора припиняються:

1) з дня, наступного за днем завершення строку на оскарження цього рішення, - якщо рішення не було оскаржено;

2) з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, - якщо рішення було оскаржено, але скарга відхилена.

Аналізуючи наведені норми Закону, суд вказує на те, що повноваження прокурора припиняються у зв`язку з прийняттям рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті керівник чи заступник керівника органу прокуратури, в якому обіймав посаду прокурор, повноваження якого було припинено, повідомляє про це відповідний орган, який притягнув прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Однак, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, повноваження позивача не припинялися, так як такого звільнено з посади та відповідно відповідачем не здійснювалося повідомлення відповідного органу, який притягнув прокурора до дисциплінарної відповідальності про припинення повноважень.

Суд вказує на те, що відповідно до вимог ст. 61 Закону України "Про прокуратуру" подання про звільнення прокурора з посади вноситься Вищою радою правосуддя або відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, у визначених законом випадках.

У поданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, Вищої ради правосуддя про звільнення прокурора з посади зазначаються: 1) дата внесення подання; 2) прізвище, ім`я, по батькові прокурора; 3) рік народження прокурора; 4) відомості про перебування на посаді прокурора; 5) фактичні обставини, що підтверджують наявність підстави для звільнення прокурора.

Прийняття рішення про звільнення прокурора з посади здійснюється особою, уповноваженою цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора, виключно на підставі та в межах подання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, чи Вищої ради правосуддя.

Таким чином, аналізуючи наведені норми Закону України "Про прокуратуру", суд вказує на те, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії, що слугувало підставою для винесення оскаржуваного наказу від 19.03.2024 року №121к, не є підставою для звільнення прокурора з посади, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 51 вказаного Закону є підставою для припинення його повноважень.

Крім того, суд вказує на те, що враховуючи вимоги ч. 2 ст. 61 Закону України "Про прокуратуру" повноваження прокурора, крім Генерального прокурора, у зв`язку з рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора припиняються: 1) з дня, наступного за днем завершення строку на оскарження цього рішення, - якщо рішення не було оскаржено; 2) з дня, наступного за днем набуття статусу остаточного рішенням органу, до якого було оскаржено рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора, - якщо рішення було оскаржено, але скарга відхилена.

Порядок оскарження рішень відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, передбачено розділом V Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, прийнятим всеукраїнською конференцією прокурорів 27.04.2017 року (далі - Положення).

За п. 130 вказаного Положення, рішення, дії або бездіяльність органу можуть бути оскаржені до суду у випадках і поярку, встановленому законом. Строк для оскарження рішень становить один місяць з дня вручення прокурору чи отримання ним поштою копії рішення.

Як встановлено судом, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 06.03.2024 року №37дп-24 отримане позивачем 20.03.2024 року.

Отже, строк на оскарження такого рішення спливав відповідно до Положення 21.04.2024 року, натомість оскаржуваний наказ винесений 19.03.2024 року, тобто без врахування строку на оскарження рішення Кваліфікайно-дисциплінарної комісії від 06.03.2024 року (винесений через 13 днів після прийняття рішення КДК прокурорів).

Аналізуючи наведене, суд вказує на те, що оскаржуваний наказ від 19.03.2024 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким позивача звільнено з посади відповідачем винесено з порушенням норм Закону України "Про прокуратуру", тобто не в спосіб передбачений чинним законодавством.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, чого в цій справі відповідачем зроблено не було. Такі вимоги є гарантією дотримання прав особи, зокрема, щодо якої прийнято рішення про призначення її на нижчу посаду.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Суд зазначає, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень, «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про невідповідність спірного наказу критеріям обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, пропорційності та правомірності, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України.

З урахуванням встановленої судом протиправності винесення відповідачем наказу 19 березня 2024 року № 121к "Про застосування дисциплінарного стягнення" щодо звільнення позивача, позовні вимоги щодо звільнення позивача з посади та поновлення на посаді підлягають до задоволення.

З огляду на частину 1 статті 235 Кодексу законів про працю України, норми якого застосовуються субсидіарно до спірних правовідносин, враховуючи, що позивача без дотримання законодавчих приписів звільнено з посади, слід його поновити на тій посаді та у тому органі, з якого позивача протиправно звільнено.

Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу є невід`ємним правом позивача, захист якого гарантований частиною першою статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основних свобод.

Суд, враховуючи дані довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, а також час вимушеного прогулу з 05 квітня 2024 року по 11 жовтня 2024 року (137 робочих днів), приходить до переконання, що слід стягнути на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 339 238,03 грн а саме: 137*2476,19 (середньоденна заробітна плата позивача, згідно довідки, наданої відповідачем) (а.с. 56).

Відповідно до п. 2 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 51999,99 грн грн. підлягає до негайного виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Керуючись статтями 230, 241, 243, 308, 310, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про визнання протиправними та скасування наказів - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати наказ Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19.03.2024 року №121 к "Про застсоування дисциплінарного стягнення".

Визнати протиправними та скасувати наказ Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 04.04.2024 року №139к "Про внесення змін до наказу виконуючого обов`язків керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону від 19.03.2024 року №121к".

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на посаді прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, днем 04 квітня 2024 року.

Стягнути із Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону (вул. Клепарівська, буд. 20, м. Львів, Львівська область, 79007, код ЄДРПОУ: 3832605) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 339 238,03 грн (тритста тридцять дев`ять тисяч двісті тридцять вісім гривень три копійки) із утриманням податків та інших обов`язкових платежів.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на посаді та стягнення на його користь заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 51999,99 грн. (п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок) підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

В разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено та підписано 24 жовтня 2024 року

Суддя С.А. Гебеш