Справа № 160/13132/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
за участі секретаря судового засіданняСватко Є.А.
позивача: представника відповідача Шустової А.А. Армашової І.М.
15 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про зупинення провадження у справі, яке надійшло від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач просить зупинити провадження у справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справи №160/6949/20 з огляду на подібність правовідносин.
17 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заперечення проти клопотання про закриття провадження у справі, яке надійшло від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач зазначає, що в даній справі позивачем не заявлялися вимоги стосовно визнання протиправними дій державного органу й як наслідок стягнення з даного органу завданої шкоди, оскільки відповідачем у даній справі виступає держава України. Правовідносини не є подібними через різні рішення Конституційного Суду України, в зв`язку з якими вони виникли.
22 жовтня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано пояснення, які надійшли від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Зазначає, що відповідач не враховує заявлення позову в цій справі до держави України, що має місце і у справі №160/6949/20.
Чергове підготовче судове засідання призначено на 22 жовтня 2024 року.
В підготовче судове засідання з`явились позивач та представник відповідача.
В судовому засіданні позивач підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та просив його задовольнити, представник відповідача проти задоволення клопотання заперечував.
Вирішуючи вказане клопотання суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 серпня 2024 року справу №160/6949/20 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
В обґрунтування підстав для розгляду справи об`єднаною палатою Верховним судом зазначено, що за позицією значної кількості постанов суду, рішення Конституційного Суду України про неконституційність застосованих судами першої та/або апеляційної інстанції положень нормативно-правового акта не є підставою для скасування Верховним Судом рішень судів першої та/або апеляційної інстанції, оскільки в такому разі суд має застосовувати положення закону, який хоча і визнаний неконституційним, проте був чинним на момент існування спірних правовідносин. Між тим, існує й інша позиція Верховного Суду з вказаного питання. Отже, є потреба в узагальненні судової практики та напрацюванні єдиного підходу до розгляду подібних спорів.
Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2024 року у справі №300/345/23.
Визначаючи подібність правовідносин суд зауважує, що дійсно у справі №160/6949/20 фактично йдеться про можливість ретроактивного застосування Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020 у справі №1-223/2018(2840/18), яке є визначальною підставою позову. В той час як в нашій справі також фактично йдеться про ретроактивне застосування Рішення Конституційного Суду України, яке також є визначальною підставою позову, однак при цьому відповідне рішення є іншим - від 13 вересня 2023 року №8-р (ІІ)/2023 у справі №3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23).
Відповідно, попри відмінність Рішень Конституційного Суду України, які є підставами позову прокурора, Верховним Судом у складі об`єднаною палати вирішуватиметься загальне питання, яке стосується усіх таких рішень, незалежно від їх змісту - можливість застосування наслідків визнання такими рішеннями неконституційності положень законодавства для правовідносин в минулому (до прийняття таких рішень). Отже, як у справі №160/6949/20, так і у даній справі вирішення спору залежить від ретроактивного застосування Рішення Конституційного Суду України, в зв`язку з чим підстави позову є подібними.
Щодо предмета спору, то в обох спорах фактично йдеться про недоотриману заробітну плату прокурора, визначення позивачем в цій справі таких коштів як збитків не змінює їх природи в аспекті предмета спору - в обох справах позивача на підставі ретроактивної дії Рішення Конституційного Суду України заявляють вимоги про виплату їм за період в минулому заробітної плати в повному розмірі. Тобто, предметом спору є право на отримання заробітної плати прокурором в період в минулому згідно законодавства, яке б не враховувало норми права, визнані неконституційними.
Відповідач у запереченні на клопотання також вказував, що «у справі №160/6949/20 позивач звернувся із позовом саме до держави Україна в особі Дніпропетровської обласної прокуратури». Суд звертає увагу на те, що в цій справі позов також подано до «Держави Україна в особі Дніпропетровської обласної прокуратури».
Також суд констатує, що зміст позовних вимог і фактичні обставини справи є подібними достатньою мірою для зупинення провадження в цій справі. Щодо матеріально-правового регулювання спірних правовідносин слід зауважити, що фактично в обох справах йдеться про один і той самий спосіб обчислення заробітної плати прокурору.
Таким чином, наявні підстави для висновку про достатню подібність правовідносин в цій справі та справі №160/6949/20 для застосування інституту зупинення провадження до завершення розгляду відповідного питання Верховним Судом, що спрямований на досягнення правової визначеності у спірних правовідносинах, правильного вирішення спору по суті, дотримання ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
За наведених обставин, враховуючи те, що право на оплату праці відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених ст. ст. 22, 64 Конституції України, та з метою правильного і однакового застосування відповідних положень законодавства, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі №160/6949/20. Отже, клопотання позивача слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 236, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 23 жовтня 2024 року.

Суддя Н.В. Боженко