Справа № 380/12462/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 рокусправа № 380/12462/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - ГУ ПФУ у Закарпатській області, відповідач 2) , у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії № 71 від 16.05.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 29.01.1992 по 02.04.1995 на посаді санітарки стоматологічного кабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 03.04.1995 по 19.11.1995 на посаді санітарки буфетниці 5-го відділення інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 20.11.1995 по 22.04.2024 на посаді санітарки рентгенкабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів (Комунальної інфекційної клінічної лікарні м. Львова, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період роботи з 15.08.2003 по 22.04.2024 на посаді санітарки рентгенкабінету в Комунальній інфекційній клінічній лікарні м. Львова (Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») у подвійному розмірі, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1110-IV від 10.07.2003 та статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» М1788-ХП від 05.11.1991;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 09.05.2024 згідно із заявою від 09.05.2024 на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (в редакції, визначеній п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020) у зв`язку з досягненням нею пенсійного віку 50 років при наявності страхового стажу більше 20 років, в тому числі пільгового стажу за Списком № 2 більше 10 років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 09.05.2024 звернулася ГУ ПФУ у Львівській області із заявою в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, визначеній п. резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-p/2020 23.01.2020) у зв?язку з досягненням пенсійного віку 50 років при наявності страхового стажу більше 20 років, в тому числі пільгового стажу за Списком №2 більше 10 років, та просила порахувати стаж в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в період 29.01.1992 по 22.04.2024. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області № 71 від 16.05.2024 їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв?язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, визначеного ст. 114 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, відповідачем 2 вказано, що пенсійний вік, визначений ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», становить 55 років. Пенсія призначається при стажі роботи: у жінок не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку: жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Вік позивачки 50 р. 5 м. 28 днів, позивачка працює, страховий стаж особи становить 32 р. 2 міс. 3 д., робота за Списком № 2 - відсутня. До страхового стажу зараховані всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 29.01.1992 по 22.04.2024 згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 302 від 09.05.2024 року, так як довідка не відповідає додатку № 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.2019, оскільки в довідці не зазначені всі списки та відповідно до них Постанови КМ України, які були чинні на період роботи позивачки. Позивачка вважає, що рішення відповідача-2 унеможливлює реалізацію права на призначення їй даного виду пенсії та порушує її право на належне пенсійне забезпечення, що є підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 17.06.2024 суддя залишила позовну заяву без руху.

Ухвалою 21.07.2024 суддя відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Відповідач 2 позову не визнав. 05.07.2024 подав відзив на позовну заяву (вх. №54506 від 18.07.2024), в якому зазначає, що позивачка звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію. Таким органом визначено ГУ ПФУ у Закарпатській області, який розглянув заяву позивачки від 09.05.2024 та додані до неї документи та прийняв рішення №71 від 16.05.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу для виходу на пенсію по Списку № 2 та ненастанням необхідного віку (55 років). На момент звернення вік позивачки був 50 років 5 місяців 28 днів, а страховий стаж склав 32 роки 2 місяці 3 дні, з них стаж роботи за Списком №2 відсутній. Посилання позивачки щодо чинності станом на час вирішення справи положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, визначеній п. 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-p/2020 23.01.2020) в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та можливість застосування його під час вирішення спору відповідач 2 вважає необґрунтованими, оскільки позивачка станом на 11.10.2017 не досягла 50-річного віку та не мала необхідного стажу (дату набуття чинності змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), відповідно, умови призначення їй пільгової пенсії мають визначатися на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», а не на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До того ж п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на час розгляду заяви позивача є чинними (не визнанні неконституційними та не скасовані). Враховуючи наведене, питання щодо призначення позивача пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» може розглядатись після досягнення нею 55 років за наявності необхідного страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років та стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. До заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 позивачкою також подано довідку №302 від 09.05.2024 року видану КПН ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу зараховані всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 29.01.1992 по 22.04.2024, оскільки у довідці не зазначені всі списки та відповідно до них Постанови КМ України, які були чинні за період роботи заявниці. Відповідач 2 також звернув увагу на те, що зазначені в довідці посади не розписані по періодах роботи згідно первинних документів, а також посади не відповідають посадам в трудовій книжці та в наказах про атестацію робочих місць. З огляду на все перераховане вище, відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачки.

Відповідач-1 позову не визнав 05.07.2024 подав відзив (вх. №53374 від 15.07.2024), в якому зазначає, що станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (09.05.2024) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досягла 50 років. Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії страховий стаж позивачки становить 32 роки 2 місяці 3 дні, пільговий стаж за Списком № 2 - відсутній: Враховуючи вимоги п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам після досягнення 55 років та наявності не менше 10 років пільгового стажу роботи, у зв`язку з чим питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 може розглядатись після досягнення нею 55 років за наявності необхідного страхового стажу та стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Також відповідач 1 наголошує, що рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020р/2020 на правовідносини не впливає, так як положення п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на час розгляду заяви позивача є чинними (не визнані неконституційними та не скасовані). Отже, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії до органу Пенсійного фонду України, пенсія за віком на пільгових умовах призначається на умовах Закону №1058 (п. 2 ч. 2 ст. 114), яким передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки у віці 55 років. Тому, посилання позивача на зазначене рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 і положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" є безпідставними. Щодо позовних вимог позивачки про зарахування стажу роботи з 29.01.1992 по 02.04.1995 на посаді санітарки стоматологічного кабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 03.04.1995 по 19.11.1995 на посаді санітарки буфетниці 5-го відділення інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 20.11.1995 по 22.04.2024 на посаді санітарки рентгенкабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів (Комунальної інфекційної клінічної лікарні м. Львова, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня" Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня") до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, зазначає таке. Відповідно до п. 10 Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ в Закарпатській області від 16.05.2024 до пільгового стажу не зараховано періоди роботи, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 302 від 09.05.2024, так як довідка не відповідає додатку № 5 постанови КМ України №637 від 12.08.1993, оскільки в довідці не зазначені всі списки та відповідно до них постанови КМ України, які були чинні за період роботи заявниці. Також вказано, що зазначені в довідці посади не розписані по періодах роботи згідно первинних документів, а також посади не відповідають посадам в трудовій книжці та в наказах про атестацію робочих місць. Відповідач 1 вважає, що дії органів Пенсійного фонду України щодо відмови у призначенні пенсії є правомірними, такими, що відповідають чинному законодавству України, а вимоги позивача є безпідставними і не ґрунтується на чинному законодавстві. У зв?язку із зазначеним просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивачки не погоджуючись із викладеними у відзивах на позовну заяву відповідача 2 та відповідача 1 запереченнями подала відповіді на відзиви від 14.07.2024 (вхід. №53286 від 15.07.2024 та №53282 від 15.07.2024). У відповідях на відзив представник позивачки наголосила на тому, що на час виникнення спірних правовідносин щодо призначення їй пенсії на пільгових умовах була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV з іншого у частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий у 55 років. Така колізія порушує вимогу «якості закону», передбаченому Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 у зв`язку з чим у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV, як найбільш сприятливі для особи. Також представник позивачки зазначила, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших формальних документів (довідок, наказів). Органами ПФУ не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальними є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Тому, повідомляючи позивачу про відмову в призначення пільгової пенсії, відповідачі діяли необґрунтовано. Представник позивачки вважає, що до її пільгового стажу за Списком 2 підлягає зарахуванню періоди роботи з 29.01.1992 року по 22.04.2024 року 32 року 2 місяці 24 дні. Окрім цього представник позивачки вказує, що згідно Закону України «Про внесення змін до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 10.07.03 робота в інфекційних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Відповідачем 2 зараховано у страховий стаж позивачки 32 роки 2 місяці 3 дні, за період з 29.01.1992 по 31.03.2024, натомість виходячи з вищенаведеного нормативного обґрунтування до її страхового стажу за період з 15.08.2003 по 22.04.2024 слід додатково зарахувати 20 років 8 місяців 8 днів. Відтак, страховий стаж ОСОБА_1 станом на 22.04.2024 становить 52 роки 10 місяців 11 днів, а доводи та аргументи відзивів відповідача 1 та відповідача 2 на адміністративний позов позивачки не спростовують її позовні вимоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Щодо пільгового стажу, то судом встановлено згідно із записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 29.01.1992 ОСОБА_1 працювала на таких посадах:

з 29.01.1992 зарахована тимчасово на посаду санітарки стоматологічного кабінету Інфекційної клінічної лікарні м. Львів на підставі наказу про прийом на роботу №16-к (запис у трудовій книжці №1);

03.04.1995 переведена на посаду санітарки буфетниці 5-го відділення Інфекційної лікарні м. Львів відповідно на підставі наказу про перевід №29-к від 03.04.1995 (запис у трудовій книжці №2);

20.11.1995 переведена на посаду санітарки рентгенкабінету наказ про перевід № 109-к від 20.11.1995 (запис у трудовій книжці №3), по даний час працює на займаній посаді;

08.12.1999 у зв`язку зі змінами форми власності в Україні назва лікарні змінена на Комунальну інфекційну клінічну лікарню м. Львова Наказом №211-В від 08.12.1999 (запис у трудовій книжці №4);

01.10.2008 назву лікарні змінено на Комунальний заклад Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна лікарня наказом ЛОДА від 29.09.2008 №904 (запис у трудовій книжці №5);

01.11.2018 назву лікарні змінено на Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» наказом №95 від 01.11.2018 (запис у трудовій книжці №5).

Також згідно довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 302 від 09.05.2024, виданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» за період з 29.01.1992 по 22.04.2024, безпосередньо обслуговувала інфекційних хворих в інфекційному відділенні, за професією, посадою санітарки стоматологічного кабінету, санітарки-буфетчиці 5-го відділення, санітарки (молодшої медсестри) рентгенкабінету, що передбачено Списком №2, розділом XXIV, підрозділ 24-а, п.-2 а, код КП 2230.2, підстава Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003р. Підстава для видачі: наказ про прийом на роботу № 16-к від 29.01.1992, наказ про перевід №29-к від 03.04.1995, наказ про перевід № 109-к від 20.11.1995. Наказ на атестацію № 29 від 26.12.1996; №38 від 10.12.2001; № 33 від 05.11.2004; № 140 від 24.11.2009; № 102 від 10.12.2014; № 140 від 10.12.2019. Характер та умови праці докорінно не змінювались з 1996 року (з 1-ї атестації). За період роботи у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустці по догляду за дитиною не перебувала.

Суд встановив, що позивачка звернулася до пенсійного органу 09.05.2024 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказана заява від 24.04.2022 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася ГУ ПФУ у Закарпатській області, який прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії № 71 від 16.05.2024.

У оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що вік заявника становить 50 років 5 місяців 28 днів; страховий стаж особи становить 32 роки 2 місяці 3 дні; робота за Списком №2 відсутня. За результатами розгляду документів до заяви відповідач 2 зазначив також, що за доданими документами до страхового стажу зараховано усі періоди. До пільгового стажу не зараховано період з 29.01.1992 по 22.04.2014 відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №302 від 09.05.2024, виданої КПН ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», оскільки подана довідка не відповідає додатку №5 Постанови КМУ №637 від 12.08.1993, а саме: у довідці не зазначені всі списки та відповідно до них Постанови КМУ, які були чинні за період роботи заявниці. Відповідач-2 звернув увагу, що зазначені в довідці посади не розписані по періодах роботи згідно з первинних документів, а також посади не відповідають посадам в трудовій книжці та в наказах про атестацію робочих місць.

Враховуючи наведене, при вирішенні даної справи суд надає правову оцінку саме підставам прийняття відповідачем спірного рішення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV).

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Частиною 1 зазначеної статті передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: 1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; 2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону №1058 працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, передбаченої Списком №2 (у даному випадку), та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах і досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені ст. ст. 44, 45, 49 Закону № 1058-ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-ІV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.3. Порядку № 22-1 встановлено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637).

Так, згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п. 20 вказаного Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок №383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №439/1148/17.

За приписами п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з абз. 1, 3 п. 2.14 Інструкції від 29.07.1993 №58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до відділення" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Відповідно до абз. абз. 4, 5 п. 2.14 Інструкції від 29.07.1993 №58 якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Судом встановлено згідно із записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 29.01.1992 ОСОБА_1 працювала на посадах:

- з 29.01.1992 зарахована тимчасово на посаду санітарки стоматологічного кабінету Інфекційної клінічної лікарні м. Львів на підставі наказу про прийом на роботу №16-к (запис у трудовій книжці №1);

- 03.04.1995 переведена на посаду санітарки буфетниці 5-го відділення Інфекційної лікарні м. Львів відповідно на підставі наказу про перевід №29-к від 03.04.1995 (запис у трудовій книжці №2);

- 20.11.1995 переведена на посаду санітарки рентгенкабінету наказ про перевід № 109-к від 20.11.1995 (запис у трудовій книжці №3), по даний час працює на займаній посаді.

- 08.12.1999 у зв`язку зі змінами форми власності в Україні назва лікарні змінена на Комунальну інфекційну клінічну лікарню м. Львова наказом №211-В від 08.12.1999 (запис у трудовій книжці №4);

- 01.10.2008 назву лікарні змінено на Комунальний заклад Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна лікарня наказом ЛОДА від 29.09.2008 №904 (запис у трудовій книжці №5);

- 01.11.2018 назву лікарні змінено на Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» наказом №95 від 01.11.2018 (запис у трудовій книжці №5).

Вказані записи та відмітки у трудовій книжці позивача виконано без виправлень, у чіткій послідовності, із завірянням підписами відповідальних осіб та печаткою роботодавця.

Крім цього, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої відповідно до порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 302 від 09.05.2024, виданої Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», підтверджується, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день в КНП ЛОР «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» за період з 29.01.1992 по 22.04.2024, безпосередньо обслуговувала інфекційних хворих в інфекційному відділенні, за професією, посадою санітарки стоматологічного кабінету, санітарки-буфетчиці 5-го відділення, санітарки (молодшої медсестри) рентгенкабінету, що передбачено Списком № 2, розділом XXIV, підрозділ 24-а, п.-2 а, код КП 2230.2, підстава Постанова КМУ № 36 від 16.01.2003.

Підстава для видачі: наказ про прийом на роботу № 16-к від 29.01.1992, наказ про перевід №29-к від 03.04.1995, наказ про перевід № 109-к від 20.11.1995. Наказ на атестацію № 29 від 26.12.1996; №38 від 10.12.2001; № 33 від 05.11.2004; № 140 від 24.11.2009; № 102 від 10.12.2014; № 140 від 10.12.2019.

Суд зазначає, що здійснювана позивачкою робота передбачена в Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, - розділ XXVI «Установи охорони здоров?я», підрозділ 1) Молодший медичний персонал, що працює в лепрозоріях, психіатричних та психоневрологічних установах (безпосередньо обслуговуючий психічних хворих), туберкульозних та інфекційних установах (безпосередньо обслуговуючий хворих), прозекторских та моргах;

Крім того, здійснювана позивачкою робота передбачена в Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділ XXIV «Установи охорони здоров?я і соціального забезпечення», 226000175б робітники, які безпосередньо обслуговують хворих, а) у туберкульозних інфекційних установах, відділеннях, кабінетах, 2260000а - молодший медичний персонал, 467 - молодші медичні сестри по догляду за хворими, зайнята рентгенівських відділеннях (кабінетах).

Крім того, здійснювана позивачкою робота передбачена в Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, розділ XXIV «Охорона здоров?я та соціальна допомога», підрозділ 24а, працівники, які безпосередньо обслуговують хворих, у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах, молодші спеціалісти з медичною освітою, підрозділ 24-к, У рентгенівських відділеннях (кабінетах), молодші медичні сестри з догляду за хворими.

Крім того, здійснювана позивачкою робота передбачена в Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, розділ XXIV «Охорона здоров?я та соціальна допомога», працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині; у рентгенівських відділеннях (кабінетах) - молодші медичні сестри з догляду за хворими.

Слід зазначити, що в даному конкретному випадку розділом XXIV «Охорона здоров?я та соціальна допомога» зазначені працівники, зайняті виконанням певних робіт, без зазначення конкретних посад, зокрема "працівники, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині; у рентгенівських відділеннях (кабінетах) - молодші медичні сестри з догляду за хворими, до яких, як вже зазначено судом раніше відносяться й посади, які позивачка обіймала по періодах з 29.01.1992 по 22.04.2024 року.

При цьому згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010, код 5132, передбачено найменування посади «Молодша медична сестра (молодший медичний брат)», якій є тотожними найменування «Санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця, санітар, санітар-прибиральник, санітар-буфетник та ін.».

Враховуючи перелік посад, що включені до Списку №2 у зазначених вище редакціях, суд зазначає, що посади санітарки, санітарки-прибиральниці, санітарки-буфетниці були включені до Списку №2.

Також суд зазначає, що у довідці № 302 від 09.05.2024 є посилання на наказ на атестацію № 29 від 26.12.1996; №38 від 10.12.2001; № 33 від 05.11.2004; № 140 від 24.11.2009; № 102 від 10.12.2014; № 140 від 10.12.2019 «Про затвердження даних атестації робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільги і компенсації, зокрема пільгове пенсійне забезпечення».

Ця довідка лише додаткового підтверджує, що позивач у періоди з 29.01.1992 по 22.04.2024 працювала на роботах, передбачених Списком №2.

Зауважень щодо форми чи змісту довідки суд під час розгляду справи не встановив.

Отже, посади посади санітарки, санітарки-прибиральниці, санітарки-буфетниці відносяться до посад за Списком №2, що надає право на отримання пільгової пенсії.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу період роботи з 29.01.1992 по 22.04.2024 у зв`язку з тим, що у довідці посади не розписані по періодах роботи згідно з первинних документів, а також посади не відповідають посадам в трудовій книжці та в наказах про атестацію робочих місць суд вважає безпідставними, оскільки те, що позивач працював на відповідних посадах, передбачених Списком №2, підтверджується записами в його трудовій книжці, а найменування посади в трудовій книжці «санітарка» є тотожним найменуванню посади «Молодша медична сестра» і, таким чином, відповідає найменуванню посад в наказах про атестацію робочих місць.

Суд враховує постанову Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, у якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах. Неточні записи у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не можуть бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві. У свою чергу, недоліки ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення особи її права на соціальний захист.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.

Таким чином, надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників передбачено для підтвердження спеціального трудового стажу та є необхідним лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного суду в постанові від 31.03.2020 у справі № 678/65/17.

Таким чином, з урахуванням підтвердження періоду роботи позивача з 29.01.1992 по 22.04.2024 записами трудової книжки, суд дійшов висновку, що те, що у довідці № 302 від 09.05.2024 посади не розписані по періодах роботи згідно з первинних документів, а також посади не відповідають посадам в трудовій книжці та в наказах про атестацію робочих місць суд вважає не є підставою для безумовної відмови у зарахуванні такого періоду до пільгового стажу.

Суд додатково наголошує, що лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Тому збирання уточнюючих довідок повинно здійснюватись лише у випадках неправильного, неповного або нечіткого заповнення трудової книжки, що робить незрозумілим зроблений запис.

Відтак, суд доходить висновку, що період роботи позивача з 29.01.1992 по 02.04.1995 на посаді санітарки стоматологічного кабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 03.04.1995 по 19.11.1995 на посаді санітарки буфетниці 5-го відділення інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 20.11.1995 по 22.04.2024 на посаді санітарки рентгенкабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів (Комунальної інфекційної клінічної лікарні м. Львова, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня». Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а оскаржуване рішення відповідача про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу є протиправним, а тому його належить скасувати.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд констатує, що оскаржуване рішення відповідача 2 від 16.05.2024№ 71, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком, не відповідає критеріям, які визначені у пунктах першому, третьому, п`ятому, шостому ч. 2 ст. 2 КАС України.

Тому позовна вимога позивачки про визнання протиправним та скасування цього рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо досягнення пенсійного віку, то надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно із пунктом «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ (далі - № 1788-ХІІ), в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (далі - Закон №213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VIII (набрав чинності 01.04.2015) ст. 13 Закону №1788-ХІІ була викладена в новій редакції, відповідно до якої збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII; стаття, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин у даній справі була колізія між нормами Закону №1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020), з одного боку, та Законом №1058-IV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 для жінок, а саме перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яке є правонаступником Управління ПФУ в Попаснянському районі Луганської області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання призначити пенсію, які полягають у такому.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.

Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, п. 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону № 1058-ІV.

Таким чином, спірним у цій справі є досягнення позивачем необхідного віку, який би давав останньому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Позивач вважає, що за наявності необхідного стажу роботи та досягненням 50 років вона має право на пенсію на пільгових умовах.

Натомість, відповідач керується Законом № 1058-ІV (в редакції Закону № 2148-VIII), за яким пенсійний вік становить 55 років.

З наявної у матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , суд встановив, що позивачка народилася 11.11.1973.

Норми Законів №1788-ХІІ та №1058-IV регулюють одне і те ж коло відносин, явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. п. 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»). Оскільки у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи (такий правовий висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а), тому застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, а не Закону №1058-IV.

Отже, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі Закону №1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020) мають жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

На час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (09.05.2024) позивачці виповнилося 50 років.

Тому відмова відповідача у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, з посиланням недосягнення нею 55-річного пенсійного віку, визначеного п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, є протиправною.

Адже відмовляючи позивачу оскаржуваним рішенням у призначенні пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідач не врахував правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової юридичної сили з одного й того ж предмету правового регулювання, у зв`язку з чим безпідставно не віддав перевагу у застосуванні найбільш сприятливого для позивачки закону.

Щодо позовної вимоги про зарахування у подвійному розмірі до страхового стажу періоду роботи позивачки з 15.08.2003 року по 22.04.2024 року відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», то суд вважає необхідним зазначити таке.

Згідно Закону України «Про внесення змін до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 10.07.2003 - робота в інфекційних закладах охорони здоров?я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Стаття 60 Закону № 1788-XII встановлює пільги по обчисленню стажу (зарахування стажу роботи у подвійному розмірі) в деяких медичних закладах, а саме:

- лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я;

-у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД;

-в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я;

-у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я;

-у психіатричних закладах охорони здоров`я/закладах з надання психіатричної допомоги.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 № 385, зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.

Перелік закладів охорони здоров`я містить, зокрема, Протитуберкульозний диспансер.

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 № 514 затверджено «Перелік закладів охорони здоров`я», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1.3. Лікарняні: Інфекційна лікарня (у тому числі, дитяча)

Отже, Інфекційна лікарня належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим з інфекційними хворобами, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного фонду України від 29.12.2005 №625-1505/039-6 №10.01.09/2606, №16918/02-20 заклади охорони протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Положенням п. 6 Прикінцеві положення Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону України №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Отже, Закон України №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України №1788-XII під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону України №1788-XII є чинною на теперішній час.

Положення ст. 24 Закону України Nє1058-IV також не скасовують та не зупиняють дію ст. 60 Закону №1788-XII.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. 24 Закону №1058-IV та статті 60 Закону №1788-XII викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі N№689/872/17 та від 27.02.2020 у справі №462/1713/17.

Таким чином, робота у інфекційній лікарні на посаді санітарки рентгенкабінету дає право на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі з 15.08.2003 по даний час.

Суд звертає увагу, що відповідачем 2 зараховано страховий стаж позивачки як 32 роки 2 місяці 3 дні за період з 29.01.1992 по 31.03.2024, натомість, виходячи з вищенаведеного нормативного обґрунтування, до страхового стажу ОСОБА_1 за період з 15.08.2003 по 22.04.2024 слід додатково зарахувати 20 років 8 місяців 8 днів.

Відтак, страховий стаж позивачки станом на 22.04.2024р. становитиме 52 роки 10 місяців 11 днів.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

За змістом ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскаржуване рішення відповідача, яким позивачці відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, які визначені у п. п. 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС України, тому його необхідно визнати протиправним та скасувати, а першу позовну вимогу - задовольнити повністю.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (у редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як слідує з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії та необхідними документами 09.05.2024 (пропущено трьох місячний строк звернення до пенсійного органу з дня досягнення пенсійного віку), відповідно пенсію необхідно призначити з дати звернення до пенсійного органу.

Відтак, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає, що в даному випадку належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Закарпатській області № 71 від 16.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати ГУ ПФУ у Закарпатській області (дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що необґрунтовано прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії, яким, у даному випадку, є ГУ ПФУ у Закарпатській області) призначити ОСОБА_1 з 09.05.2024 пенсію за віком на пільгових умовах у порядку п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII, із застосуванням показника вікового цензу у 50 років, зарахувавши (1) у подвійному розмірі до страхового стажу період роботи ОСОБА_1 з 15.08.2003 по 22.04.2024 на посаді санітарки рентгенкабінету в Комунальній інфекційній клінічній лікарні м. Львова (Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня»), відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1110-IV від 10.07.2003 та статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» М1788-ХП від 05.11.1991 та до пільгового страхового стажу стаж роботи період роботи з 29.01.1992 по 02.04.1995 на посаді санітарки стоматологічного кабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 03.04.1995 по 19.11.1995 на посаді санітарки буфетниці 5-го відділення інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 20.11.1995 по 22.04.2024 на посаді санітарки рентгенкабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів (Комунальної інфекційної клінічної лікарні м. Львова, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня»), що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2;

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 72, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області № 71 від 16.05.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (, місцезнаходження: 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4) зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 29.01.1992 по 02.04.1995 на посаді санітарки стоматологічного кабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 03.04.1995 по 19.11.1995 на посаді санітарки буфетниці 5-го відділення інфекційної клінічної лікарні м. Львів, з 20.11.1995 по 22.04.2024 на посаді санітарки рентгенкабінету інфекційної клінічної лікарні м. Львів (Комунальної інфекційної клінічної лікарні м. Львова, Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (, місцезнаходження: 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4) зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу період роботи з 15.08.2003 по 22.04.2024 на посаді санітарки рентгенкабінету в Комунальній інфекційній клінічній лікарні м. Львова (Комунальному закладі Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня», Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня») у подвійному розмірі, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1110-IV від 10.07.2003 та статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» М1788-ХП від 05.11.1991.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (, місцезнаходження: 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4) призначити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсію за віком з 09.05.2024 згідно із заявою від 09.05.2024 на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020р.), із застосуванням показника вікового цензу у 50 років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (, місцезнаходження: 88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4) ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) 2906 (дві тисячі дев`ятсот шість) гривень 88 коп. судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.10.2024.

Суддя Потабенко Варвара Анатоліївна