Справа № 460/26769/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питання відводу

22 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/26769/23 пров. № А/857/15659/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Іщук Л.П., Хобор Р.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Запотічному І.І. у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2024р. у справі № 460/26769/23 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на автомобільному транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Рівненській обл. про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2024р. у справі № 460/26769/23 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на автомобільному транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Рівненській обл. про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024р. визнано поважними підстави для поновлення строку апеляційного оскарження, наведені в заяві про поновлення строку апеляційного оскарження Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; поновлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2024р. у справі № 460/26769/23; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі № 460/26769/23.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024р. призначено справу № 460/26769/23 до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

14.10.2024р. на адресу апеляційного адміністративного суду надійшла заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Запотічному І.І.

Заявлений відвід позивач обґрунтовує тим, що розгляд його апеляційної скарги в порядку письмового провадження, невиклик свідка порушують його процесуальні права, визначені нормами КАС України, а також його конституційні права як громадянина, які регламентовані ч.1 ст.55 КАС України. Нерозгляд його клопотання про особисту участь у справі та надання пояснень суду порушують його процесуальні права. Стверджує, що його обмежено у подачі заяв та клопотань до першого підготовчого та судового засідання та в праві особистого надання пояснень до суду. Таким чином, позивач вважає, що у нього існують обґрунтовані сумніви у неупередженості судді, що може призвести у подальшому до необ`єктивного розгляду справи.

За таких обставин наявні підстави для відводу головуючого судді Запотічного І.І. згідно приписів п.4 ч.1 ст.36 КАС України.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022р. заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Запотічного І.І. визнано необгрунтованою, та відповідно до ч.1 ст.31 Кодексу адміністративного судочинства /КАС/ України справу № 460/26769/23 передано для визначення іншої колегії суддів, яка буде вирішувати питання про відвід.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024р. визначено склад колегії для вирішення питання про відвід: головуючий суддя Шавель Р.М., судді Бруновська Н.В., Хобор Р.Б. (матеріали справи передані головуючому судді 22.10.2024р.)

Через перебування судді Бруновської Н.В. у відрядженні проведено 22.10.2024р. повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого визначено склад колегії: суддя-доповідач Шавель Р.М., судді Іщук Л.П. та Хобор Р.Б.

Згідно з ч.8 ст.40 КАС України вирішення питання про відвід здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про відвід не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті передбачено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 37 КАС України передбачено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи. Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно абз.1 ч.3 ст.39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтями 126, 129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннямист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Заявляючи відвід головуючому судді Запотічному І.І., заявником не наведено та суду не надано жодних належних доказів на підтвердження обставин, які б викликали сумнів у неупередженості зазначеного судді. Наведені у заяві про відвід судді мотиви, за яких, на його думку, вказаний суддя, підлягає відводу, а саме: призначення розгляду справи у порядку письмового провадження, не можуть слугувати підставою для відведення судді, оскільки такі мотиви свідчать фактично про незгоду з процесуальним рішенням судді, що, в свою чергу, не може слугувати підставою для відводу суддів відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апелянт подав апеляційну скаргу, в якій детально та послідовно обґрунтував свою правову позицію по справі; рішення суду першої інстанції прийнято в порядку письмового провадження.

Отже, за наявних умов призначення розгляду справи у порядку письмового провадження не є порушенням процесуальних прав позивача, а також його конституційних прав як громадянина.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст.10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч.1 ст.14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина перша ст. 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду.

Зокрема, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення ЄСПЛ по справі Веттштайн проти Швейцарії та у п.50 рішення ЄСПЛ по справі Білуха проти України.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що заява про відвід головуючого судді Запотічного І.І. є необґрунтованою, оскільки наведені позивачем доводи не можуть вважатися підтвердженням упередженості та небезсторонності головуючого суддів по цій справі.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід не є підставою для її задоволення. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості зазначеного судді, не встановлено.

Водночас, доводи заявника є суб`єктивними, його посилання на можливу упередженість судді ґрунтується виключно на припущеннях та будь-якими доказами не підтверджуються, тобто не свідчать про упередженість і необ`єктивність суддів.

Відтак, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 КАС України, які б перешкоджали судді Запотічному І.І. брати участь у розгляді цієї справи, чи викликали сумнів у неупередженості чи об`єктивності судді.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 236, 243, 248, 311, 321 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Запотічному І.І. у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2024р. у справі № 460/26769/23 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на автомобільному транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Рівненській обл. про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Л. П. Іщук
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 22.10.2024р.