Справа № 440/16142/23
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/16142/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказів.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною діяльність військової частини НОМЕР_1 по винесенню наказу № 101 від 11.04.2023, наказу № 124 від 04.05.2023, яким ОСОБА_1 виключено з усіх видів забезпечення, як особою, що самовільно залишив частину, а також увільнення з займаної посади в зв`язку зі вчиненням дезертирства та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 № 101 від 11.04.2023, № 124 від 04.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що видання командиром військової частини наказу, яким особа визнається такою, що самовільно залишила військову частину чи місце служби, чинним законодавством не передбачено. Вважає, що спірні накази прийняті відповідачем з порушенням вимог частини 2 статті 24 Закону №2232-XII та Порядку №260.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він заперечує проти позовних вимог та в їх задоволенні просить відмовити. В обґрунтування відзиву зазначає, що позивач самовільно залишив місце служби. За вказаним фактом відповідачем було проведено службове розслідування, матеріали якого направлені до Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил для прийняття процесуального рішення. Вважає, що за таких обставин відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2022 року № 144 старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 травня 2022 року № 139 на посаду телефоніста - лінійного наглядача відділення зв`язку взводу зв`язку 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-403942А, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 23 травня 2022 року зараховано до списків особового складу.

11.04.2023 року командир 1 стрілецького батальйону ОСОБА_2 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому доповідав, що 10.04.2023 року самовільно залишив розташування підрозділу водій - радіотелефоніст 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2023 року № 101 на підставі рапорту командира 1 стрілецького батальйону ОСОБА_3 від 11.04.2023 року, старшого солдата ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення з 10 квітня 2023 року, а з продовольчого забезпечення з 12 квітня 2023 року, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2023 № 1815 "Про підсумки службового розслідування стосовно самовільного залишення старшого солдата ОСОБА_4 ", за самовільне залишення розташування 3 стрілецької роти 1 стрілецього батальйону військової частини НОМЕР_1 , невихід на службу без поважних причин та самоусунення від виконання службових обов`язків, порушення вимог статей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, водію - радіотелефоністу 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_1 оголошено сувору догану, позбавлено премії та додаткової грошової винагороди за квітень 2023 року в повному обсязі.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 року № 124, на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04 травня 2023 року № 102-РС, увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як такого, що скоїв дезертирство з 04 травня 2023 року водія - радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .

Позивач не погодився із наказами військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2023 року № 101, від 04.05.2023 року № 124 та оскаржив їх до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу (п.4).

Згідно частини 2 статті 24 Закону №2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Згідно з пунктом 144-1 Положення для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 144-3 Положення № 1153/2008 звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, грошове забезпечення не виплачується: серед іншого, за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Згідно зі статтею 6 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Відповідно до ст.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду і звільнення з неї; присвоєння військового звання; вручення нагороди; відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Виходячи з наведених правових норм, за своєю суттю самовільне залишення військовослужбовцем місця служби або військової частини, а також нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або лікування є порушенням військової дисципліни.

При цьому самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі.

Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо чи інші надзвичайні події та обставини, які підтверджені відповідними документами.

Таким чином, не вважається самовільним залишення військової частини за наявності дозволу командира, залишення для виконання наказу командира, відрядження, прямування до нового розташування військової частини, лікування, переміщення/ротація, відпустка, навчання тощо. В будь-якому випадку вищезазначені підстави мають бути підтверджені належним чином оформленими документами або підтверджені командиром.

Відсутність у командира відомостей (доказів) про причини залишення чи нез`явлення військовослужбовця зобов`язує командира доповісти про такий факт своє командування та повідомити відповідний орган досудового розслідування.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2023 року № 101 на підставі рапорту командира 1 стрілецького батальйону ОСОБА_3 від 11.04.2023 року, старшого солдата ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення з 10 квітня 2023 року, а з продовольчого забезпечення з 12 квітня 2023 року, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.

За висновками службового розслідування встановлено, що 10.04.2023 року під час перевірки особового складу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону встановлено, що водій - радіотелефоніст 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 без попередження та дозволу командування самовільно залишив місце розташування 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 . Пошуки власними силами результатів не дали; на телефонні дзвінки вищевказаний військовослужбовець не відповідав. Розташування позиції підрозділу залишив без зброї та боєприпасів.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що він має хронічні захворювання, та на початку квітня 2023 року у нього почалася відніматися права рука, у зв`язку з чим він звертався до лікаря медичної частини та прохав направити на лікування. Лікар пропонував зробити лише знеболювальні уколи. Командир роти ОСОБА_5 повідомив, що на лікування ОСОБА_1 ніхто відправляти не буде. Постійний нестерпний біль у спині та правій руці вимусили позивача здати зброю та іншу амуніцію та поїхати для проходження лікування, про що повідомлено рапортом командира військової частини НОМЕР_1 .

На підтвердження вказаних обставин позивач надав до суду виписку з історії хвороби № 285, згідно якої перебував на лікуванні з 11.04.2023 року по 24.04.2023 року у КНП "Чорнухинська лікарня" Чорнухинської селищної ради Полтавської області.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд погоджується з доводами представника відповідача, що 10.04.2023 року позивач самовільно, поза встановленим законом порядком, залишив місце служби, доказів на підтвердження законності залишення позивачем місця служби (відпускний квіток, направлення на лікування тощо) не надано та матеріали справи не містять.

Суду не надано доказів того, що позивач 10.04.2023 року звертався до відповідача із рапортом, заявою тощо про направлення на лікування або ВЛК.

Крім того, суд враховує, що після отримання лікування в період з 11.04.2023 року по 24.04.2023 року у КНП "Чорнухинська лікарня" Чорнухинської селищної ради Полтавської області позивач так і не з`явився на місце служби.

Вказані обставини дають підстави для висновку, що станом на дату видання командиром військової частини НОМЕР_1 наказу від 11.04.2023 року № 101 у відповідача були відсутні відомості щодо наявності законних підстав перебування позивача поза межами військової частини, а тому цим наказом до позивача правомірно застосовані правові наслідки у вигляді зняття позивача з усіх видів забезпечення з 10 квітня 2023 року, а з продовольчого забезпечення з 12 квітня 2023 року.

В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 року № 124, на підставі витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 04 травня 2023 року № 102-РС, увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , як такого, що скоїв дезертирство з 04 травня 2023 року водія - радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 .

Відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України, військової служби у Збройних силах України, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо дальшого їх службового використання допускається в разі: якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину (у разі неприйняття іншого рішення про дальше проходження ними військової служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошення померлими, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, спірними наказами військової частини НОМЕР_1 військова служба позивачу не призупинялася, а позивач увільнений від займаної посади, зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, відсутністю військовослужбовця понад десять діб.

З огляду на наведене, накази № 101 від 11.04.2023 року, № 124 від 04.05.2023 року прийняті відповідачем правомірно, в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а відтак підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень довів правомірність своїх дій та рішень (наказів).

Натомість, позивачем не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування наказів - повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко