Справа № 489/5274/24
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/5274/24
Провадження № 2-а/489/69/24
РІШЕННЯ

Іменем України

24 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

представника позивача Сафронова Ю.І.,

представника відповідача Воробйової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

В липні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Сафронова Ю.І. звернувся до суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною і скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті серії ПС № 002239 від 13.05.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.;

З вказаною постановою позивач не погоджується з наступних підстав. 10.07.2024 з за стосунку «Дія» позивачу стало відомо про накладений на його майно на підставі постанови Інгульського ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) арешт. Того ж дня представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та дізнався про існування оскаржуваної постанови, копію якої позивач раніше не отримував. Зі змісту постанови вбачається, що 06.04.2024 у м. Одеса по вул. Семена Палія, 113/1 водій ОСОБА_2 здійснював вантажні перевезення на т/з DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю, за що передбачена відповідальність згідно ч. 3 ст. 132-1 КУпАП. Позивач зазначає, що складати протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати справи представники відповідача мають повноваження лише в рамках проведення рейдової перевірки на дорозі, яка повинна бути оформлена належним чином. При цьому з матеріалів справи вбачається, що докази оформлення рейдової перевірки при складанні оскаржуваної постанови відсутні. Окремо позивач зауважував, що всупереч вимог діючого законодавства представниками відповідача на його адресу не було направлено копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Також ОСОБА_1 вказував на ту обставину, що акт про відмову від проходження габаритно-вагового контролю складається посадовими особами під час здійснення габаритно-вагового контролю виключно в зоні габаритно вагового контролю. Проте доказів того, що на місці складання постанови розташований пункт габаритно-вагового контролю відповідачем не надано. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що акт № 007190 від 06.04.2024 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю було складено посадовими особами відповідача поза зоною габаритно-вагового контролю, згаданий акт не є допустимим та належним доказом на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_2 від проходження контролю. Відмова водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю не є відмовою від проходження габаритно-вагового контролю, а є відмовою виконати рішення про супроводження транспортного засобу, за що відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення. Додатково ОСОБА_1 наголошував на тому, що факт начебто вчинення адміністративного правопорушення не було зафіксовано представниками відповідача засобами фото-, відеозйомки, відповідно він вважає, що підстави притягнення його як власника транспортного засобу до адміністративної відповідальності відсутні.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м Миколаєва від 25.07.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено буз руху.

Після усунення представником позивача недоліків поданої позовної зави, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

09.08.2024 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень проти позову представник відповідача посилається на те, що 06.04.2024 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області здійснювалась рейдова перевірка відповідно до направлення № 000014 від 28.03.2024, в ході якої в м. Одеса по вул. Семена Палія, 113/1 було зупинено автомобіль DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за ознакою просідання вузлів підвіски транспортного засобу та завантаження транспортного засобу вище бортів кузова. В зв`язку з чим водію ОСОБА_2 було запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою автомобільна дорога М-14 21 км + 434 м (відстань 6,8 км від місця зупинки транспортного засобу), для зважування транспортного засобу, про що було складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу. Однак водій ОСОБА_2 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю, що було зафіксовано на боді-камеру уповноваженої особи, про що було складено акт про відмову від проходження габаритно-вагового контролю та протокол по адміністративне правопорушення за ст. 188-57 КУпАП відносно водія. За таких обставин твердження позивача про те, що він не є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, спростовується. Також не відповідають дійсності посилання ОСОБА_1 на те, що йому не було направлено копію оскаржуваної постанови, оскільки рекомендованим листом від 13.05.2024 за вих. № 41437/33/24-24 на його адресу відповідачем було направлено копію постанови № ПС 002239 про притягнення його до адміністративної відповідальності від 13.05.2024. Окремо представник відповідача зауважує на те, що положення ч. 3 ст. 132-1 КУпАп не містять застережень щодо того, що для притягнення до відповідальності за цією нормою відмова повинна відбутись саме та виключно в зоні габаритно-вагового контролю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

06.04.2024 спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті здійснювалась рейдова перевірка (перевірка на дорозі) відповідно до направлення № 000014 від 28.03.2024 (а.с. 171-173).

О 19:12 год. за адресою м. Одеса, вул. Семена Палія, 113/1 головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було зупинено вантажний автомобіль у складі спеціального вантажного сідлового тягача DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу було встановлено імовірне перевантаження транспортного засобу за візуальними ознаками: просідання вузлів підвіски транспортного засобу та завантаження транспортного засобу вище бортів кузова.

В зв`язку з викладеним водію ОСОБА_2 було запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою: автомобільна дорога М-14 21 км + 434 м (відстань між місцем зупинки транспортного засобу пунктом габаритно-вагового контролю становить 6,8 км) для зважування транспортного засобу, про що було складено рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу (а.с. 155).

Водій ОСОБА_2 відмовився прослідувати до пункту габаритно-вагового контролю (факт відмови зафіксовано на боді-камеру представника відповідача, відеозапис долучено до матеріалів справи (а.с. 220), про що було складено акт № 007190 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (а.с. 154). Також щодо водія ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 0002974 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП (а.с. 153).

Згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 28.05.2004 по справі № 523/7035/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-57 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а.с. 149-152).

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_1 на праві власності належить вантажний спеціалізований автомобіль DAF, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 158-159).

Згідно листа Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті за вих. № 30421/33/24-24 від 10.04.2024 ОСОБА_1 запрошено 13.05.2024 для участі у розгляді справи про порушення, скоєне 06.04.2019 у м. Одеса, передбачене ст. 132-1 КУпАП (а.с. 11).

Відповідно до Постанови № ПС 002239 про накладення адміністративного стягнення від 13.05.2024 встановлено, що 06.04.2024 о 19:35 год. в м. Одеса на вул. Семена Палія, 113/1 водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював вантажні перевезення на т/з DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить гр. ОСОБА_1 , з причепом TROUILLET, д.н. НОМЕР_2 , та відмовився проходити габаритно-ваговий контроль в зоні габаритно-вагового контролю (а.с. 7).

Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 3 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Правопорушення зафіксоване в за допомогою технічного засобу нагрудного відео реєстратора працівника Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, що підтверджується відеозаписом, долученим представником відповідача до матеріалів справи (а.с. 220).

За вказане правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000,00 грн.

Згідно листа Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті за вих. № 41437/33/24-24 від 13.05.2024 ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , направлено копію постанови про накладення на нього адміністративного стягнення № ПС002239 від 13.05.2024 (а.с. 9).

Не погодившись зі вищезазначеною постановою, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку даному спору, суд виходить з наступного.

Згідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено що габаритно-ваговий контроль - це перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 2.4-1 ПДР України у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Відповідно до частини третьої статті 132-1 КУпАП ухилення або відмова від проходження габаритно-вагового контролю, а так само перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, розташування транспортних засобів на проїзній частині, вчинення правопорушень, передбачених частиною шостою статті 121 цього Кодексу, в зоні габаритно-вагового контролю тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 132-1 КУпАП, стала відмова водія транспортного засобу, який належить позивачу, від проходження габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю.

При цьому посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті 06.04.2024 було зупинено транспортний засіб DAF, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , поза межами пункту габаритно-вагового контролю. У зв`язку з відмовою водія прямувати до пункту габаритно-вагового контролю на а/д М-14 Одеса-Мелітополь 21 км + 434 м, посадовими особами складено акт № 007190 від 06.04.2024 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 року №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014 року за №215/24992, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2) складається посадовими особами Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879.

За визначенням пункту 6 цього Порядку габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Стаття 1 ЗУ "Про автомобільний транспорт" встановлює, що зона габаритно-вагового контролю це облаштована відповідними дорожніми знаками ділянка автомобільної дороги, на якій розташовані автоматичні, стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю.

Враховуючи викладене, акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю складається посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення габаритно-вагового контролю виключно в зоні габаритно-вагового контролю.

На слушність подібних висновків також свідчить затверджена додатком 2 до Порядку №1007/1207 форма Акту про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю, з пункту 1 якого вбачається, що він складається на місті проведення габаритно-вагового контролю.

Проте доказів на підтвердження того, що за адресою, вказаною у Акті № 007190 (м. Одеса, вул. Семена Палія, 113/1), розташований пункт габаритно-вагового контролю, суду не надано. Навпаки, відповідачем визнається, що зазначений акт було складено не за місцем габаритно-вагового контролю.

Враховуючи, що акт № 007190 від 06.04.2024 про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю було складено посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті поза зоною габаритно-вагового контролю, даний акт не є допустимим та належним доказом на підтвердження факту відмови водія ОСОБА_2 від проходження габаритно-вагового контролю 06.04.2024.

Згідно положень пунктів 3 та 5 Порядку супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 513 від 19.05.2023, у разі виявлення ознак порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, визначених у пункті 4 цього Порядку, посадова особа приймає рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу за формою згідно з додатком 1 (обов`язкова для виконання водієм письмова вимога посадової особи щодо слідування транспортного засобу) до найближчого місця зважування (стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю).

Супроводження транспортного засобу здійснюється згідно з розділом 3 Правил дорожнього руху спеціалізованими автомобілями Державної служби України з безпеки на транспорті, які мають спеціальні кольорографічні схеми, розпізнавальні знаки і написи, а також обладнані спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями (пункт 8 Порядку № 513).

За приписам пункту 14 Порядку №513 посадова особа складає акт про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу згідно з додатком 2 шляхом установлення на колесо транспортного засобу блокуючого номерного пристрою (блокіратора) у випадку відмови водія транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, виконати рішення про супроводження транспортного засобу.

За такого правого регулювання, відмова водія транспортного засобу на вимогу посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті прослідувати до стаціонарного пункту габаритно-вагового контролю не є відмовою від проходження габаритно-вагового контролю, а є відмовою виконати рішення про супроводження транспортного засобу.

Зазначене фактично визнається і відповідачем, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відмова водія ОСОБА_2 була кваліфікована посадовими особами як порушення ст. 188-57 КУпАП (невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, щодо перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, усунення порушень законодавства з безпеки на автомобільному транспорті або створення перешкод для виконання покладених на них обов`язків, завдань), за що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення № 0003974 від 06.04.2024.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вказані обставини є належною підставою для скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що на позивача як на власника транспортного накладено штраф за відмову від проходження габаритно-вагового контролю водієм транспортного засобу, відповідно до ст. 14-3 КУпАП.

Згідно ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою ст. 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

В обґрунтування заперечень проти притягнення його до адміністративної відповідальності позивач посилається на те, що адміністративне правопорушення не було зафіксовано засобами відеозапису. Проте вказана обставина спростовується матеріалами справи та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, долученим представником відповідача.

Разом з тим, суд не приймає до уваги вказаний відеозапис, оскільки оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить будь-яких відомостей щодо відеофіксації порушення та посилання на технічний засіб, на який здійснювався цей відеозапис

Також суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_1 в якості обґрунтування позовних вимог на відсутність підстав для проведення рейдової перевірки та ненаправлення на його адресу копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінивши надані доказі в сукупності,суд приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 132-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість винесення відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, яка підлягають скасуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про задоволення позову, скасування постанови від та закриття справ про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Положеннями статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи вкладене, з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 18, 19, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № ПС002239 від 13.05.2024 та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 132-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті, за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, ; місцезнаходження: м. Київ, вул. Фізкультури, 9.

Повний текст рішення складено 24.10.2024.

Суддя Г.А. Микульшина