Справа № 160/19911/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/19911/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року (суддя Олійник В.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду, з урахуванням уточненої позовної заяви від 13 жовтня 2023 року, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування під час обчислення пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки про заробітну плату від 28.04.2023 №811-15/1-277, видану ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», довідки про заробітну плату від 04.01.2023 від №811-15/1-8, довідок про заробітну плату за період роботи з січня 1993 року по квітень 1995 рік (включно), видані Трестом «Дальморнефтегеофизика» м. Южно-Сахалінськ, архівну довідку виконкому Криворізької міської ради № К-1088-В/25-02, №К-1089-В/25-02 від 02.05.2023;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування під час обчислення пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодів в районі Крайньої Півночі: періоду навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985 та періодів роботи з 23.08.1985 по 04.12.1987, з 05.12.1987 по 03.04.1995, в пільговому обчисленні: один рік, як один рік і шість місяців;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням довідки про заробітну плату від 28.04.2023 №811-15/1-277, видану ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», довідки про заробітну плату від 04.01.2023 від №811-15/1-8, довідок про заробітну плату за період роботи з січня 1993 року по квітень 1995 рік (включно), видані Трестом «Дальморнефтегеофизика» м. Южно-Сахалінськ, архівну довідку виконкому Криворізької міської ради №К-1088-В/25-02, №К-1089-В/25-02 від 02.05.2023, починаючи з 01 травня 2023 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувавши періоди в районі Крайньої Півночі: період навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985 та періоди роботи з 23.08.1985 по 04.12.1987, з 05.12.1987 по 03.04.1995, в пільговому обчисленні: один рік, як один рік і шість місяців, починаючи з 01 травня 2023 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 01 травня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах суми стягнення за один місяць;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 09 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 28.04.2023 №811-15/1-277 за період з серпня 1979 року по жовтень 1979 року, довідки про заробітну плату від 04.01.2023 від №811-15/1-8 за роботу в 1982 року, довідки про заробітну плату від 02.05.2023 №К-1088-В/25-02 від 02.05.2023 за період з липня 1995 року по лютий 1998 року, довідки про заробітну плату за період роботи з 1993 року по 1995 рік (включно), видані Трестом «Дальморнефтегеофизика» м. Южно-Сахалінськ, архівну довідку виконкому Криворізької міської ради №К-1088-В/25-02, №К-1089-В/25-02 від 02.05.2023, за період роботи у 1995 - 1998 роках. Крім того, просив зарахувати період навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985 в Сахалінському морському училищі в місті Невельську та періоди роботи з 23.08.1985 по 04.12.1987 судовим механіком на риболовецьких судах прибережного лову риболовецького колгоспу «Дружба» в місті Поронайську, з 05.12.1987 по 03.04.1995 судовим механіком плаваючого складу на судах Треста «Дальморнефтегеофизика» (місто Южно-Сахалінськ), тобто в районах Крайньої Півночі, до страхового стажу в пільговому обчисленні: один рік, як один рік і шість місяців. Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 20 червня 2023 року позивача повідомлено про відмову в проведенні перерахунок та виплаті пенсії ОСОБА_1 , оскільки для зарахування періодів в пільговому обчисленні необхідно надати договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі. Довідки про заробітну плату за період роботи з січня 1993 року по липень 1995 рік (включно), видані Трестом «Дальморнефтегеофизика» м.Южно-Сахалінськ взагалі не було взято до уваги органом ПФУ. З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування під час обчислення пенсії спірних періодів роботи в пільговому обчисленні, у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що пільгове обчислення стажу один рік, як один рік і шість місяців проводиться також на підставі трудової книжки, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тому суд першої інстанції діяв незаконно, не зарахувавши періоди роботи та навчання ОСОБА_1 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні, на підставі наданих документів, та не врахувавши жодним чином наведені ОСОБА_1 правові висновки Верховного Суду. Більш того, суд першої інстанції не врахував, що згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ (далі ЗУ №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами. Наведене узгоджується також з положеннями ч. 1 ст. 48 КЗпПУ. Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у разі відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення. Тобто, уточнюючі довідки мають надаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Трудова книжка позивача містить вичерпні відомості про роботу в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, для зарахування їх в пільговому обчисленні: один рік, як один рік і шість місяців. Крім того, у територіальних органів ПФУ відсутні будь-які зауваження щодо записів трудової книжки позивача. Отже, відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачеві не відповідає зазначеним вимогам, є необґрунтованою, тобто прийнята без врахування усіх обставин, що мають значення; необхідний баланс між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача не дотримано.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 у період з 23.08.1985 по 04.12.1987 працював судовим механіком колгоспу «Дружба», про що в трудовій книжці колгоспника зроблено записи №1-5.

У період з 05.12.1987 по 03.04.1995 ОСОБА_2 працював механіком в АО «Дальморнефтегеофизика Союзморгео».

15 лютого 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На момент звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, ОСОБА_2 виповнилося 60 років.

Згідно рішення Пенсійного органу від 22.02.2022 №90 Пенсійним органом було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком.

Відповідно цього рішення страховий стаж ОСОБА_2 становить 23 роки 03 місяці 03 дні.

Згідно цього рішення та за результатами розгляду документів, доданих до заяви за доданими документами Пенсійним органом до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи, зокрема:

з 23.08.1985 по 04.12.1987, зазначений в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_2 , виданої 03.08.1985, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум трудоднів в колгоспі та фактично відпрацьовані вихододні;

з 05.12.1987 по 03.04.1995, зазначений в трудовій книжці виданої 22.08.1979, оскільки запис про звільнення завірений печаткою СРСР.

Отже, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.02.2022 за №90 ОСОБА_2 було відмовлено в призначенні пенсії за віком.

ОСОБА_2 , не погодившись з правомірністю відмови в зарахуванні спірних періодів роботи до страхового стажу, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 липня 2022 року по справі №160/7397/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково та вирішено:

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 22.02.2022 за №90 в частині відмови здійснити зарахування до страхового стажу ОСОБА_2 періоду його роботи в риболовецькому колгоспі «Дружба» м.Поронайськ з 23.08.1985 по 04.12.1987 у та періоду роботи в Тресті «Дальморнефтегеофизика» м. Южно-Сахалінськ з 05.12.1987 по 03.04.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_2 до страхового стажу роботи періоду роботи в риболовецькому колгоспі «Дружба» м.Поронайськ з 23.08.1985 по 04.12.1987 та періоду роботи в Тресті «Дальморнефтегеофизика» м. Южно-Сахалінськ з 05.12.1987 по 03.04.1995 та повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 15.02.2022 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у цій справі.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_2 судові витрати з оплати судового збору у сумі 744,30 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень.

04 січня 2023 року ОСОБА_2 отримав довідку ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №811-15/1-8 про заробітну плату за 1982 рік на підприємстві «Криворіжсталь».

06 січня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було надано листа за №0400-010304-8/30110, яким повідомлено позивача, що бухгалтерські документи, надані Трестом «Дальморнефтегеофизика» м. Южно-Сахалінськ, не відповідають вимогам додатку №5 Закону України №1058.

ОСОБА_2 з 01 лютого 2022 року призначено пенсію за віком, яка розрахована за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розрахунок розміру пенсії за віком позивача здійснено наступним чином:

індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за період з 01.07.2000 по 31.01.2022 (за даними реєстру застрахованих осіб) становить 0,78403 - після оптимізації, тобто автоматичного виключення із розрахунку найнижчих показників заробітної плати по відношенню до показника заробітної плати по народному господарству;

застосовано середню заробітну плату (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2019-2021) 10846,37;

відповідно, заробітна плата для обчислення розміру пенсії становить: 10846,37 х 0,78403 = 8503,88 грн.

Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу обчислено з 32 років 09 місяців 06 днів наявного стажу позивача, що становить:

32 х 12 + 9 = 393

393/12 х 100% = 0,32750;

Розмір пенсії за віком становить: 8503,88 х 0,32750 = 2785,02 грн.;

Підвищення розміру пенсії на 1,5% (відповідно до статті 29 Закону України №1058) - 41,78 грн.;

Надбавка на індексації 01.03.2023 року - 100,00 грн.

Загальний розмір пенсії за віком з 01.03.2023 року до виплати становить 2926,80 грн.

28 квітня 2023 року ОСОБА_2 отримав довідку про заробітну плату №811-15/1-277, видану ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг».

02 травня 2023 року ОСОБА_2 отримав архівну довідку виконкому Криворізької міської ради №К-1088-В/25-02, видану Територіальним підрозділом Центру надання адміністративних послуг «Віза» в Центральному-міському району про щомісячну оплату праці на підприємствах «Славутич-Прип`ять» у 1995-1998 роках.

09 травня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 28.04.2023 №811-15/1-277 за період з серпня 1979 року по жовтень 1979 року, довідки про заробітну плату від 04.01.2023 від №811-15/1-8 за роботу в 1982 року, довідки про заробітну плату від 02.05.2023 №К-1088-В/25-02 від 02.05.2023 за період з липня 1995 року по лютий 1998 року, довідки про заробітну плату за період роботи з 1993 року по 1995 рік (включно), видані Трестом «Дальморнефтегеофизика» м. Южно-Сахалінськ, архівну довідку виконкому Криворізької міської ради №К-1088-В/25-02, №К-1089-В/25-02 від 02.05.2023, за період роботи у 1995 - 1998 роках.

Крім того, просив зарахувати період навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985 в Сахалінському морському училищі в місті Невельську та періоди роботи з 23.08.1985 по 04.12.1987 судовим механіком на риболовецьких судах прибережного лову риболовецького колгоспу «Дружба» в місті Поронайську, з 05.12.1987 по 03.04.1995 судовим механіком плаваючого складу на судах Треста «Дальморнефтегеофизика» (місто Южно-Сахалінськ), тобто в районах Крайньої Півночі, до страхового стажу в пільговому обчисленні: один рік, як один рік і шість місяців.

Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №28569-19698/К-01/8-0400/23 від 20 червня 2023 року позивача повідомлено про відмову в проведенні перерахунку та виплаті йому пенсії, оскільки для зарахування періодів в пільговому обчисленні необхідно надати договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі.

Довідки про заробітну плату за період роботи з січня 1993 року по липень 1995 рік (включно), видані Трестом «Дальморнефтегеофизика» м.Южно-Сахалінськ взагалі не було взято до уваги органом ПФУ.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування під час обчислення пенсії спірних періодів роботи в пільговому обчисленні, у зв`язку з чим звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 зазначив, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на час звернення позивача із заявою про зарахування спірного періоду роботи до стажу роботи в кратному розмірі визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), відповідно до частини 4 статті 24 якого періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Колегія суддів зауважує, що страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року стаж визначався періодом роботи (трудовий стаж). Таким чином до 1 січня 2004 року трудовий стаж (періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці) автоматично зараховується як страховий стаж.

Відповідно до положень статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з статтею 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасників Угоди та членів їх сімей здійснюються відповідно до законодавства держави, на території якого вони проживають.

Всі видатки, пов`язані з здійсненням пенсійного забезпечення за вказаною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми договорами (стаття 3 вказаної Угоди).

Згідно з статтею 6 зазначеної Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсії на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якого з держав-учасниць, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу цієї Угоди. Нарахування пенсій відбувається з заробітку (доходу) за період роботи, який зараховується в трудовий стаж.

Таким чином, Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування врегульовано Угодою про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994.

Відповідно до статті 9 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Згідно з положеннями статті 4 зазначеної Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Відповідно до статті 7 зазначеної Угоди оподаткування трудових доходів працівників Сторони працевлаштування здійснюється в порядку та розмірах, встановлених законодавством Сторони працевлаштування. Сторони не допускають подвійного оподаткування зароблених працівниками коштів.

Таким чином, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність та відповідно до наданих державами-учасницями міжнародних угод документів на підтвердження наявності відповідного стажу.

Відповідно до абзацу 11 підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 22-1) особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

У спірний період роботи позивача діяли норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), у відповідній редакції, відповідно до положень статті 56 якого до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункті 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з записами трудової книжки-колгоспника рос № НОМЕР_3 позивач працював з 23.08.1985 по 04.12.1987 помічником механіка, механіком в риболовецькому колгоспі «Дружба» в місті Поронайську Сахалінської області. Слід зазначити, що на сторінках 18-19 трудової книжки містяться записи про прийнятий колгоспом мінімум трудової участі в громадському господарстві та виконаний ОСОБА_1 мінімум трудової участі в громадському господарстві, що свідчить, про те, що позивачем виконувався достатній мінімум трудової участі.

Записами трудової книжки НОМЕР_2 підтверджується, що з 05.12.1987 по 03.04.1995 позивач працював механіком на судах Треста «Дальморнефтегеофизика» (місто Южно-Сахалінськ Сахалінської області).

Щодо спірного періоду роботи позивача з 05.12.1987 по 03.04.1995.

Пунктом 5 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, встановлено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

За період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, як вказано вище, пункт 2.1 Порядку № 22-1 доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком, за період роботи до 1 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 29 вересня 1967 року скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року №530/П-28 (далі Інструкція № 530/П-28), пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави дійти висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців ) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Таким чином, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Тобто, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 червня 2018 року у справі № 173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 554/1723/17 та від 21 серпня 2019 року у справі № 750/1717/16-а, від 8 листопада 2019 року в справі № 396/153/17.

При цьому, основним документом, що підтверджує факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, є трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Відтак, сукупність досліджених доказів підтверджує факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі (місто Южно-Сахалінськ Сахалінської області), тому колегія суддів підтверджує наявність правових підстав для зарахування періодів роботи позивача з 23.08.1985 по 04.12.1987 та з 05.12.1987 по 01.01.1991 до страхового стажу із застосуванням пільгового коефіцієнту - один рік за один рік і шість місяців та, відповідно, про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії.

Приймаючи до уваги, що не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме: зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи з 23.08.1985 по 04.12.1987 та з 05.12.1987 по 01.01.1991 із розрахунку 1 рік за 1 рік 6 місяців страхового стажу.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 02.01.1991 по 03.04.1995.

Частиною першою статті 4 Закону № 1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

13 березня 1992 року в місті Москва підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії (пункт 3 статті 6 вказаної Угоди).

Крім того, відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (далі Угода від 14 січня 1993 року), а саме статті 6, працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов`язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року встановлено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 11 цієї ж Угоди встановлено, що необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до частини третьої статті 6 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України № 290/95-ВР від 11 липня 1995 року, працівники користуються правами і виконують обов`язки, встановлені трудовим законодавством сторони працевлаштування.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №676/6166/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі №555/2250/16-а від 17 червня 2020 року у справі №646/1911/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 291/99/17 та від 06 липня 2020 року у справі № 345/9/17.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Разом з тим, не зарахований відповідачем до страхового стажу період роботи в Російській Федерації відноситься до періоду, коли приведені вище угоди були чинними для України, тому зазначені періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

При цьому, такі періоди не підлягають зарахуванню в пільговому обчисленні стажу роботи позивача, оскільки не передбачено пільг при обчисленні трудового стажу, відпрацьованого в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, після 01.01.1991 року ані нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», ані Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 08.07.2021 року справа № 459/2778/16-а та від 30.05.2019 року справа №348/2974/14-а).

Щодо відмови відповідача в зарахуванні і періоду навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985 в Сахалінському морехідному училищі в місті Невельську Сахалінської області. Зазначене також підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_2 .

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Відповідно до диплому НОМЕР_4 ОСОБА_1 навчався з 01.09.1982 по 12.07.1985 в Сахалінському морехідному училищі в місті Невельську Сахалінської області. Зазначене також підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_2 .

Отже, позивачем надано докази на підтвердження його навчання в Сахалінському морехідному училищі із зазначенням терміну навчання.

Щодо зобов`язання відповідача визнати та врахувати бухгалтерську довідку про зарплатню №811-15/1-8 від 04.01.2023 у та архівну довідку виконкому Криворізької міської ради №К-1088-В/25-02 від 02.05.2023.

09 травня 2023 року позивачем подано заяву та документи щодо перерахунку пенсії з зарахуванням заробітної плати за 60 місяців до 01.07.2000 року.

До заяви про перерахунок пенсії позивачем було надано довідку про заробітну плату від 28.04.2023 №811-15/1-277 за період роботи з серпня 1979 року по жовтень 1979 року, видану ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та довідку про заробітну плату від 02.05.2023 №К-1088-В/25- 02,К-1089-В/25-02, за період з липня 1995 по лютий 1998 року, яка видана архівним відділом виконкому Криворізької міської ради.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що в разі проведення перерахунку середньомісячний заробіток для обчислення пенсії позивача за період з 01.02.1993 по 31.12.1998 та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.01.2022 складає 6533,96 грн., відтак розрахунковий розмір пенсії становитиме, з урахуванням вказаних довідок, 6533,96 х 0,32750 = 2139,87 грн., тобто, буде меншим ніж позивач отримує зараз, а отже з урахуванням дослідженого та наведеного вище, суд не вбачає необхідності для здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача з підстав її подальшого зменшення, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 01 травня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у межах суми стягнення за один місяць.

Колегія судді вказує, що судове рішення у цій справі має зобов`язальний характер і не відноситься до рішень, які підлягають негайному виконанню, а тому підстави для задоволення вимог позивача про звернення рішення до негайного виконання відсутні.

Щодо вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 382 КАС України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це лише прерогатива суду.

В своєму ж позові про надання звіту про виконання судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись, в зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. Тому, вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм законодавства, якими регулюються спірні відносини, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції неправильно вирішив справу в зв`язку з порушенням норм матеріального закону.

Підпунктами 3 та 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи наведене, суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, та вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Підводячи підсумок викладеному, колегія суддів вважає необхідним визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () щодо неврахування під час обчислення пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періодів в районі Крайньої Півночі: періоду навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985 та періодів роботи з 02.01.1991 по 03.04.1995, та періоду з 23.08.1985 по 04.12.1987 та з 05.12.1987 по 01.01.1991 в пільговому обчисленні один рік, як один рік і шість місяців та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи: з 23.08.1985 по 04.12.1987 та з 05.12.1987 по 01.01.1991 із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу; з 02.01.1991 по 03.04.1995 та періоду навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції присуджує позивачеві понесені ним судові витрати зі сплати судового збору, які підтверджені документально, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 2362 грн.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2023 року скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо неврахування під час обчислення пенсії, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодів в районі Крайньої Півночі: періоду навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985 та періодів роботи з 02.01.1991 по 03.04.1995, та періоду з 23.08.1985 по 04.12.1987 та з 05.12.1987 по 01.01.1991 в пільговому обчисленні один рік, як один рік і шість місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу періоди роботи: з 23.08.1985 по 04.12.1987 та з 05.12.1987 по 01.01.1991 із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців страхового стажу; з 02.01.1991 по 03.04.1995 та періоду навчання з 01.09.1982 по 12.07.1985.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2362 грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко