Справа № 953/5724/24
Суддя: Шаренко С. Л.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/5724/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

при секретарі - Калантай Є.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Семенова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції Гармаш Павла Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

26.06.2024 адвокат Семенов Є.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2390101 від 14 червня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того, просив суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Харківській області ДПП на свою користь витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 650,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 червня 2024 року на перехресті вул. Громадянська та Харківська Набережна в м. Харкові ОСОБА_1 зупинив інспектор патрульної поліції Гармаш П.Ю. та виніс відносно нього постанову серії ЕНА № 2390101, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 14.06.2024 о 13 год. 34 хв., керуючи транспортним засобом Lexus GS 300, д.н. НОМЕР_1 на перехресті Харківської Набережної та вулиці Громадянська в м. Харкові, не зайняв завчасно відповідне крайнє положення та не ввімкнув світловий покажчик повороту ліворуч, чим порушив п. 9.2.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Однак, представник позивача зазначає, що вважає постанову винесено незаконно та необґрунтовано, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, 14.06.2024 ОСОБА_1 керував технічно справним автомобілем Лексус ГС300, д.н. НОМЕР_2 , рухався по вул. Шевченка у напрямку центру міста, при цьому він знаходився на головній дорозі. Попереду з`явився світлофор на перехресті із другорядною дорогою вул. Громадянській, на дорозі була розмітка на 2 полоси. Дорожній знак рух по полосам, відсутній, наявний лише дорожній знак «головна дорога» та примикання до другорядної дороги. ОСОБА_1 проїхав світлофор на зелений сигнал у правому ряду, не порушуючи жодних положень ПДР України. Однак, його зупинили співробітники поліції, та повідомили, що ним порушено правила ПДР України, а саме вказали, що ОСОБА_1 повинен був займати крайню ліву полосу руху на головній дорозі та увімкнути лівий поворотник. При цьому, співробітники поліції посилалися на п. 9.2 б ПДР України, який не застосовується у даній дорожній ситуації. На прохання ОСОБА_1 , показати йому відеозапис порушення ПДР України, поліцейські відмовились.

Таким чином, представник позивача зазначає, що викладені в протоколі фактичні обставини справи не відповідають дійсним, тому в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки в правилах ПДР України, відсутня вимога вмикати поворотник під час руху по вулиці (головній дорозі), без виконання додаткових маневрів.

19.07.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача зазначив, що з вимогами позивача не погоджується в повному обсязі та не визнає їх, з наступних підстав.

Так, 14.06.2024 о 13 год. 51 хв. по Харківській набережній, поблизу будинку № 25, виявлено транспортний засіб Lexus GS 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на перехресті Харківської набережної та вулиці Громадянської не ввімкнув світловий покажчик повороту, здійснюючи поворот ліворуч, чим порушив пункт 9.2 б) Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України).

Зазначений транспортний засіб був зупинений на підставі пункту третього частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Інспектор підійшов до водія, ним виявився позивач - ОСОБА_1 , представився, пояснив причину застосування превентивних поліцейських заходів, а також довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

На підставі пункту другого частини першої статті 32 Закону, інспектором було висунуто до позивача вимогу про пред`явлення документів, що посвідчують його особу та відповідне право, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, відповідно.

Інспектор, встановивши, що дана подія має цілісний склад адміністративного правопорушення, у відповідності до статті 278 КУпАП, розпочав підготовку до розгляду справи.

Після завершення підготовки до розгляду справи, інспектор, керуючись статями 279, 280 КУпАП, розпочав відносно позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною другою статті 122 КУпАП.

Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, інспектором встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, тому була винесена постанова серії ЕНА № 2390101 .

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що при винесенні постанови, інспектор керувався положеннями ПДР та КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне водієм, а тому він діяв в межах своїх повноважень і не порушував норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з вищевказаним, вважає, що позовна заява позивача щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ЕНА № 2390101 винесена у відповідності до норм чинного законодавства. Також, представник відповідача звертав увагу суду на відеозапис з автомобільного реєстратора «Відео правопорушення», на якому зафіксований транспортний засіб позивача, який здійснює рух правою полосою, без ввімкнення світлового покажчику повороту відповідного напрямку.

Представник відповідача стверджував, що вина позивача була доведена поза розумним сумнівом, протиправне діяння кваліфіковано вірно, процедура накладення адміністративного стягнення та притягнення до адміністративної відповідальності не порушена, тому оскаржувана постанова винесена без порушень матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Семенов Є.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням відкласти розгляд справи, у зв`язку з залученням представника відповідача до участі в розгляді іншої справи ( № 641/6887/24), яка перебуває в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Однак, враховуючи, що матеріали справи містять відзив відповідача на позовну заяву, а також враховуючи, що попереднє судове засідання, призначене на 16.09.2024, представник відповідача також просив відкласти у зв`язку з його зайнятістю в розгляді іншої справи, яка перебуває в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова, що призводить до затягування розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з червня 2024 року, суд приходить до висновку, про можливість розгляду справи, за відсутністю представника відповідача, який належним чином повідомленого про день та час розгляду справи.

Третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області капітан поліції Гармаш П.Ю. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.06.2024 інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області капітан поліції Гармаш П.Ю. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2390101, на підставі якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та на нього накладений штраф.

Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2390101 від 14 червня 2024 року вбачається, що 14.06.2024 о 13 год. 51 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Lexus GS 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті Харківської набережної та вулиці Громадянської в м. Харкові не зайняв завчасно крайнє положення на проїзній частині для повороту ліворуч та не ввімкнув світловий покажчик повороту ліворуч, чим порушив пункт 9.2 б) Правил дорожнього руху України. (а.с. 7).

Приписами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Притягнути до адміністративної відповідальності можна лише ту особу, яка вчинила дії, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення та яка є або може бути суб`єктом адміністративного правопорушення.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху - частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2390101 від 14 червня 2024 року, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, за порушення п. 9.2б Правил дорожнього руху.

Пункт 9.2б ПДР встановлює, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п.9.2 б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Сигнал правого повороту подається перед початком руху від лівого краю проїзної частини, зупинкою біля правого краю проїзної частини, поворотом або перестроюванням праворуч, а також при завершенні виконання обгону.

Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху /п.9.4/

За розділом 33 ПДР України знак 2.3 «Головна дорога» - надається право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.

Відповідно до ДСТУ 4100-2002, знак 2.3 «Головна дорога» повинен застосовуватись для позначення ділянки дороги, під час руху якою транспортні засоби мають переважне право проїзду перехрестя, і встановлюється на початку такої ділянки дороги. У населених пунктах знак 2.3 повинен повторюватись перед кожним перехрестям, де надано переважне право проїзду перехрестя, і установлюється на початку такої ділянки дороги. У населених пунктах знак 2.3 повинен повторюватись перед кожним перехрестям, де надано переважне право проїзду перехрестя.

Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перед перехрестями із складним плануванням знак 2.3 повинен встановлюватись з табличкою 7.8 на відстані 150-300 м від перехрестя поза населеними пунктами 50-100 м від перехрестя у населених пунктах.

Перед перехрестями, на яких головна дорога змінює напрямок, а також перехрестями зі складним плануванням, на головній дорозі повинен встановлюватись знак 2.3 з табличкою 7.8, а на другорядній знак 2.1 з табличкою 7.8.

Відповідно до розділу 33 ПДР України знак 7.8 «Напрямок головної дороги» - напрямок головної дороги на перехресті, застосовується із знаками 2.1-2.3.

Відповідно до п.п.10.9.12 ДСТУ 4100-2002, табличка 7.8 «Напрямок головної дороги» повинна застосовуватись із знаками 2.1-2.3, щоб зазначити напрямок головної дороги на перехресті, де вона змінює свій напрямок.

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом (пункт 1.10 ПДР України).

Аналіз наведеного слідує, що заокругленість дороги є одним із елементів дорожніх умов та на відміну від маневрів не залежить від дій водія, оскільки є геометричним параметром дороги.

При цьому, обов`язок вмикати світловий покажчик повороту виникає лише у випадку вчинення водієм маневрів, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом.

Вказаний попереджувальний сигнал необхідний для інформування інших водіїв про зміну напрямку руху та надання їм можливості скоригувати свої дії (вибрати безпечну швидкість, перестроїтись в іншу смугу руху, тощо) з урахування відповідного маневру водія, який подає попереджувальний сигнал.

При цьому, такий геометричний параметр дороги як заокругленість, є незмінною та передбачуваною дорожньою умовою, яку водії зобов`язані враховувати в незалежності від дій інших водіїв.

Аналогічна правова позиція була наведена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного від 29.11.2018 року суду у справі №537/5071/16-а (провадження №К/9901/23158/18).

Обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач надав відзив на позовну заяву, до якого долучив в якості доказу диск з відеозаписами подій, що відбулися 14 червня 2024 року.

Дослідивши диск з відеозаписом, суд встановив, що 14 червня 2024 о року о 13 год. 51 хв. позивач ОСОБА_2 дійсно керував Lexus GS 300, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті Харківської набережної та вулиці Громадянської в м. Харкові, що також і не заперечується сторонами.

При цьому вбачається, що водій їде по головній дорозі, розподіленої на дві смуги, в правій смузі. По шляху слідування, перед світлофором, який розташований перед пішохідним переходом, наявний знак 2.3 ПДР України «Головна дорога» , разом з дорожнім знаком, який вказує про зміну напрямку головної дороги (вигин дороги).

Водій ОСОБА_2 продовжив рух по головній дорозі, в правій смузі дороги.

Таким чином, встановивши, що водій ОСОБА_1 продовжив рух по головній дорозі, яка має такий геометричний параметр дороги як заокругленість, при цьому, не здійснював маневрів таких як перестроювання, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом, то відповідно він не мав обов`язку вмикати світловий покажчик повороту ліворуч.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не довів поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, що виключає підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності, та мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про недоведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення для притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури, відповідач не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищезазначеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2390101 від 14 червня 2024 року, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штраф на ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-78, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, третя особа інспектор Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції Гармаш Павла Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2390101 від 14 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 за вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, провадження у справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.Л. Шаренко