Справа № 380/14385/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/14385/23 пров. № А/857/395/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року, прийняте суддею Братичак У.В. м. Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі В/Ч, відповідач), в якому просив визнати протиправними дії щодо обмеження у період з 01.08.2021 по 30.08.2021 розміру надбавки за особливості проходження служби 65 відсотками; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату за період з 01.08.2021 по 30.08.2021 надбавки за особливості проходження служби у розмірі 94,3 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, з урахуванням перерахованого грошового забезпечення; визнати протиправними дії щодо зменшення розміру одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, обчисленої з урахуванням надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 130 % посадового окладу; визнати протиправними дії щодо обчислення та виплати у період з 01.02.2020 по 30.08.2021 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.02.2020 по 31.12.2020, грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 (надалі - Постанова №704), та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 01.01.2021 по 30.08.2021, грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до Постанови № 704, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 позов задоволено частково: визнано протиправними дії, які полягають у застосуванні з 01.02.2020 по 30.08.2021 розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, при розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших похідних видів грошового забезпечення у 2020 та 2021 роках; зобов`язати здійснити перерахунок і виплату з 01.02.2020 по 30.08.2021 посадового окладу та окладу за військовим званням, а також інших похідних видів грошового забезпечення, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї, у тому числі одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та 01.01.2021 відповідно, та з урахуванням вже виплачених сум; визнано протиправними дії щодо зменшення розміру одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби; зобов`язання здійснити перерахунок і виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, обчислену з урахуванням надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 130% посадового окладу, із урахуванням вже виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. 00 коп.

Суд в частині позовних вимог, що стосуються визнання протиправними дій щодо обчислення та виплати у період з 01.02.2020 по 30.08.2021 грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, врахував висновки Верховного Суду, з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 та дійшов висновку, що відповідач, застосовуючи при обчисленні посадового окладу, окладу за військовим званням позивача, а також похідних від них виплат у період з 01.02.2020 по 30.08.2021 такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, діяв протиправно.

Зазначене узгоджується із постановами Верховного Суду від 02 серпня 2022 у справі № 440/6017/21 та від 12 вересня 2022 у справі № 500/1813/21.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо обмеження у період з 01.08.2021 по 30.08.2021 розміру надбавки за особливості проходження служби 65 відсотками, суд зазначив, що станом на серпень 2021, військовослужбовцям, які були усунені від льотної роботи за медичними показаннями з винесенням льотно-лікарською комісією постанови про непридатність до льотної роботи, виплата надбавки за особливості проходження військової служби у збільшених розмірах припинялася, надалі виплата цієї надбавки здійснювалася їм на загальних підставах.

Свідоцтвом про хворобу №382/27 позивача визнано непридатним до виконання польотів. Відтак, відповідачем за серпень 2021 правомірно була встановлена надбавка позивачу за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премія в розмірі 35% посадового окладу.

Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку та виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, обчисленої з урахуванням надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 130 % посадового окладу, суд зазначив, що відповідно до п.5 розділу XXXII Порядку №260 відповідач повинен був враховувати щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) в розмірах, передбачених пунктом 6 Додатку 2 до рішенням Міністра оборони України №248/612 від 27.01.2021. Тобто, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премії в розмірі 130% посадового окладу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що первісна редакція п.4 Постанови №704 не може бути застосована до визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, оскільки суперечать нормам Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII та постанові Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481.

Звертає увагу на те, що згідно з Постановою № 704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення ОСОБА_1 є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018, а прожитковий мінімум, визначений станом на інші роки для розрахунків розмірів цих окладів не повинен застосовуватися.

Зазначає, що позивач погодився з наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 серпня 2021 № 180, відповідно до якого його було розраховано та виключено із списків особового складу частини і всіх видів забезпечення. Вказаний наказ оскаржено не було. Отже, підстав для перерахунку виплачених сум грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2021 рік немає.

Щодо вимоги здійснити перерахунок та виплатити на користь позивача суму грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2021, то така компенсація відбувалась у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення».

Щодо задоволення вимоги здійснити перерахунок та виплатити на користь позивача суму одноразової грошової допомоги на 2021 рік з урахуванням надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу, із урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу рокі премії в розмірі 130% посадового окладу та проведення їх виплати з урахування раніше виплачених сум, то така до задоволення не підлягає, оскільки Міністром оборони України прийнято окреме рішення від 27.01.2021 №248/612 про встановлення з 01.01.2021 розміру надбавки для військовослужбовців, які займають штатні посади льотного складу (за льотними військово-обліковими спеціальностями) і виконують польоти за відповідними планами льотної підготовки у складі екіпажів літаків, вертольотів, до 100 відсотків, а також про встановлення їм щомісячної премії в розмірі 130 відсотків посадового окладу. Однак, у позивача відсутній відповідний допуск до виконання польотів, у зв`язку з закінченням строку постанови ЛЛК ще 30.07.2021, у зв`язку з чим військовою частиною правомірно не виплачувалась позивачу в період з 01.08.2021 по 30.08.2021 надбавка за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премія в розмірі 130% посадового окладу.

Апелянт також не погоджується із стягненням правничої допомоги на користь позивача.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 в межах спірного періоду з 01.02.2020 по 30.08.2021 проходив військову службу у В/Ч НОМЕР_2 .

Згідно з витягом із наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 30.08.2021 №180, майора ОСОБА_1 , начальника штабу-заступника командира вертолітної ескадрильї, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.08.2021 №246 з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми одягу, вважати таким, що 30.08.2021 справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 . З 30.08.2021 виключено зі списків особового складу частини та з усіх видів забезпечення.

З довідки про нараховане грошове забезпечення в період з лютого 2020 по серпень 2021, виданої відповідачем, судом встановлено, що посадовий оклад, оклад за військовим званням та інші похідні види грошового забезпечення позивача, нараховані та виплачені йому у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням із неї, обчислені у 2020-2021 роках, виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, що не заперечується відповідачем.

Окрім цього, з вищевказаної довідки встановлено, що в серпні 2021 позивачу нараховано та виплачено надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років в сумі 6453,87 грн., а також премію у розмірі 35% посадового окладу у сумі 1862,90 грн.

Статтею 9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

30.08.2017 КМ України прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Станом на час прийняття Постанови № 704 пункт 4 цієї постанови передбачав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

У свою чергу, додатки 1, 12, 13, 14 до пункту 4 цієї постанови містили примітки, у яких відображено тарифні коефіцієнти та у якості розрахункової величини зазначений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Вказані додатки також мають примітки пояснювального характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Тобто, вказані додатки до п.4 Постанови № 704 дублювали положення п.4 цієї постанови в частині зазначення розрахункової величини - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Починаючи з 24.02.2018, набула чинності постанова КМ України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, з 24.02.2018 змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) передбачено використання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Однак, зміст приміток до додатків 1 та 14 до Постанови № 704 не було приведено у відповідність з нормою пункту 4 цієї постанови.

Проте, не приведення КМ України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017 у відповідність до змін, що були внесені в пункт 4 цієї ж постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Зміст приміток до додатків 1 та 14 до Постанови № 704 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18 не змінювався.

Водночас, рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п.6 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яким вносились зміни до постанов КМ України, що додаються, зокрема, пункту 4 Постанови № 704.

Відповідно до редакції п.4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог п.1 приміток додатку 1 та пункту примітки Додатку 14 до Постанови № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Таким чином, пунктом 4 Постанови № 704 визначено граничну нижню величину, яка береться для розрахунку посадового окладу, що складає розмір прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного року, але не менше 50 % мінімальної заробітної плати станом на 1 січня відповідного року. Тобто, у випадку, коли у календарному році, в якому застосовується відповідна норма зазначеного підзаконного нормативно-правового акту, 50 % розміру мінімальної заробітної плати перевищують прожитковий мінімум, 50 % розміру мінімальної заробітної плати стають розрахунковою величиною для обрахунку посадових окладів та окладу за військовими (спеціальними) званнями.

Разом з тим, постановою КМ України № 1038 від 28.10.2020, яка застосовується з 01.10.2020, внесені зміни до постанов КМ України, зокрема № 704 від 30.08.2017, а саме примітки до додатка 1 викладено в такій редакції: 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 Постанови № 704. У разі, коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. Посадові оклади осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу встановлюються за 1 - 12 розрядами. Посадові оклади за окремими посадами осіб рядового, сержантського і старшинського (осіб рядового і молодшого начальницького) складу понад 12 тарифний розряд визначаються керівниками державних органів.

Крім того, пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2017, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Норми пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення цього Закону були чинними як на дату прийняття Постанови № 704, так і станом на 29.01.2020 неконституційними не визнавалися.

Враховуючи юридичну силу законів та підзаконних нормативно-правих актів, яким є постанова КМ України № 704 від 30.08.2017, місце таких в системі нормативно-правових актів, оскільки всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розв`язанні колізії між нормами п.3 розділу ІІ Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та п.4 КМ України № 704 від 30.08.2017, у редакції до внесення змін постановою КМ України № 103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», перевагу слід надати положенням закону, як акту вищої юридичної сили з урахуванням принципу верховенства права, закріпленого у ст.8 Конституції України.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18 щодо застосування норм права, а саме пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», за якою після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Оскільки норма п.3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення п.4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін постановою КМ України № 103 від 21.02.2018, а також додатків 1, 12, 13, 14 постанови КМ України № 704 від 30.08.2017, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 240/11952/19, від 11.02.2021 у справі № 200/3774/20-а.

Таким чином, з 29.01.2020, тобто з дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18, пункт 6 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018 втратив чинність та була відновлена дія п.4 Постанови № 704 у первісній редакції, тобто в редакції, що передбачає визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Отже, положення п.4 Постанови № 704 щодо обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, із використанням величини мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

При цьому колегія суддів зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України № 2629-VIII від 23.11.2018 «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018.

У свою чергу, Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 на 2020-2021 роки відповідно, не містять.

Тобто, положення п.4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з вказаною Постановою, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Водночас, з урахуванням положень п.3 розділу ІІ Закону України № 1774-VІІІ від 06.12.2016 та п.4 Постанови № 704, починаючи з 29.01.2020, а саме з дня набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 в справі № 826/6453/18, у позивача виникли правові підстави для перерахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт (однак без урахування показників мінімальної заробітної плати).

Враховуючи зазначені положення законодавства та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у період з 01.08.2021 по 30.08.2021, грошове забезпечення позивача має обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, 01.01.2021 згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

Підлягають також перерахунку виплачені позивачу одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та грошова компенсація за невикористані календарні дні основної та додаткової відпустки, оскільки при їх обрахунку використано посадовий оклад та оклад за військовим званням не в тому розмірі, який визначений чинним законодавством.

Колегія суддів зазначає, що базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законодавець делегував КМ України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Оскільки у період з 01.02.2020 по 30.08.2021 відповідач неправильно обраховував грошове забезпечення позивача, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, тому такі дії вплинули на розмір нарахованих та виплачених позивачу похідних видів грошового забезпечення.

Частиною 2 ст.15 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Отже, виплата грошового забезпечення, одноразова грошова допомога при звільненні, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та грошова компенсація за невикористані календарні дні основної та додаткової відпустки, безпосередньо залежить від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням.

У зв`язку з тим, що у спірний період з 01.02.2020 по 30.08.2021 відповідач неправильно обраховував грошове забезпечення позивача, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, тому такі дії вплинули на розмір нарахованих та виплачених позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та грошової компенсації за невикористані календарні дні основної та додаткової відпустки,

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем протиправно обчислено та виплачено позивачці грошове забезпечення за період з 01.02.2020 по 30.08.2021, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

З приводу позовних вимог, в частині здійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, обчисленої з урахуванням надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 130 % посадового окладу, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів п. 5 розділу XXXII Порядку №260 одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого зокрема включаються: звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою.

Водночас, військовослужбовцям льотно-підйомного складу, які звільнені з льотної роботи на підставі постанови військово-лікарської комісії та які у зв`язку з цим звільняються з військової служби, для обчислення одноразової грошової допомоги включаються щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) в розмірах, встановлених для цієї категорії військовослужбовців.

Тобто, як вірно зазначив суд першої інстанції, в даному випадку, законодавцем встановлено додаткову гарантію соціального захисту для військовослужбовців, які усунуті від льотної роботи на підставі постанови військово-лікарської комісії та які у зв`язку з цим звільняються з військової служби, а саме передбачено виплату вихідної допомоги із включенням до її розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, встановлених для військовослужбовців, які здійснюють польоти.

Судом із матеріалів справи встановлено, що позивача було звільнено зі служби з посади начальника штабу-заступника командира вертолітної ескадрильї, за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на підставі постанови військово-лікарської комісії.

Таким чином, при обчисленні позивачу розміру одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, відповідач в силу вищенаведеної норми п. 5 розділу XXXII Порядку №260 повинен був враховувати щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) в розмірах, передбачених пунктом 6 Додатку 2 до рішенням Міністра оборони України №248/612 від 27.01.2021, встановлених для військовослужбовців, які проходять службу на посадах льотного складу, мають допуск до виконання польотів та в минулому році виконували польоти за відповідними планами льотної підготовки у складі екіпажу літаків, вертольотів (льотного екіпажу та екіпажу пасажирського та вантажного салону). Тобто, виходячи з розміру надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премії в розмірі 130% посадового окладу.

Поряд з цим, як слідує з довідки-розрахунку грошового забезпечення станом на день звільнення для розрахунку вихідної допомоги при звільненні мойору запасу ОСОБА_1 , відповідачем усупереч п. 5 розділу XXXII Порядку №260 протиправно враховано надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років та премію в розмірі 35% посадового окладу.

Таким чином, суд правомірно зобов`язав відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, обчислену з урахуванням надбавки за особливості проходження служби в розмірі 100% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 130% посадового окладу, із урахуванням вже виплачених сум.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На обґрунтування вимог про стягнення правничої допомоги позивачем долучено: договір про надання правової допомоги №54/21 від 10.12.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1117395, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001518, замовлення про надання правової допомоги №4 від 19.06.2023 із зазначенням переліку наданих послуг на суму 2000,00 грн., платіжну виписку від 22.06.2023 (призначення платежу: оплата замовлення №4 від 19.06.2023).

Суд першої інстанції з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат, критеріїв розумності, фактичних обставин справи задовольнив частково вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Суд врахував критерії, визначені ст.134, та ст.139 КАС України, враховав незначну складність справи, та дійшов висновку що справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є вищевказана сума.

Колегія суддів зазначає, що справа вирішувалася за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) учасників справи, і по даній категорії справ склалася усталена судова практика, яка ґрунтується на рішеннях Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками в цій частині та вважає що такі зроблені з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відтак, колегія суддів не надає оцінки судовому рішенню в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які були б безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2023 року у справі № 380/14385/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар