Справа № 520/35882/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 р. Справа № 520/35882/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Курило Л.В. , Мельнікової Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 27.06.24 по справі № 520/35882/23

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ

про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, просить суд :

- визнати протиправними та скасувати:

рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , оформлене протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_2 № 77 від 09.10.2020 року, про зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлово побутових умов капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н.;

наказ командира Військової частини № НОМЕР_1 від 16.10.2020 року № 638, яким затверджено протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 09 жовтня 2020 року № 77 про зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н. на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині НОМЕР_2 в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 09.10.2020 року зі збереженням часу перебування на обліку з 16.02.2000 року, та в пільговій першочерговій черзі з 04.01.2015 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимог задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на п.30 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 яким передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Позивач проходив військову службу та потребував поліпшення житлових умов. Під час проходження військової служби та на момент звільнення ОСОБА_1 постійним або службовим житлом не забезпечувався і перебував на обліку для поліпшення житлових умов. Вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 25 років 09 місяців, пільгова - 34 роки 01 місяць. Підстави, визначені законом для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов не настали.

Так, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Відповідач, військова частина НОМЕР_1 надав до суду відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що позивач звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту. Внаслідок чого останній втратив право залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_2 , оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.

В той час, п.30 Порядку передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, вищевказані норми Порядку не містять вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Частинами 1, 2 статті 40 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Таким чином, відповідно до системного правового аналізу наведених вище нормативно-правових актів законодавства України, що регулюють порядок забезпечення військовослужбовців житловими приміщення, іншим випадком для зняття з обліку військовослужбовця є саме той, який міститься в п.9 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.29 Порядку, приписи яких не передбачають підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту.

Отже, житловою комісією військової частини НОМЕР_2 та військовою частиною НОМЕР_1 з дотриманням вимог наведених вище актів законодавства України прийнято рішення про зняття з квартирного обліку капітана запасу ОСОБА_1 разом із сім`єю як такого, що втратив відповідне право перебувати на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_2 .

Також, відповідач посилався на пропущення позивачем місячного строку зверення до суду визначеного ст. 122 КАС України.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач, військова частина НОМЕР_2 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Третя особа своїм правом на подання пояснень не скористалась.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що капітан ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та підпорядкованих їй підрозділах.

Позивач знаходився на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у військовій частині НОМЕР_2 з 16.02.2000 року зі складом сім`ї чотири особи. На обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень як учасник бойових дій з 04.01.2005 року.

За час проходження військової служби отримав від Міністерства оборони України службову однокімнатну квартиру.

Відповідно до наказу командира Повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Повітряних сил Збройних сил України від 28 травня 2020 року № 26 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "а" пункту 2 частини 5 (у зв`язку із закінченням строку контракту) ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2020 року № 638 затверджено протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 09 жовтня 2020 року № 77 щодо наступних питань: знято з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у м. Маріуполь на підставі п. 9 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081 зі змінами та ст. 40 Житлового кодексу України капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме він, 1977 р.н., дружина ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька ОСОБА_4 , 2019 р.н.

Позивач не погодився зі вказаними рішеннями, а тому звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з підстав їх необгрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стосовно доводів відповідача у відзиві на апеляційну скаргу про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що спірне рішення, оформлене протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_2 № 77 від 09.10.2020 та наказ від 16.10.2020 року № 638, отримані позивачем 13.11.2020, згідно штампу та підпису ОСОБА_5 на вказаних (а.с.22-24).

Колегією суддів з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що ОСОБА_1 вперше з даним позовом звернувся до Жовтневого районного суду м. Маріуполя.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19.11.2020 у справі №263/14060/20 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме поновити на квартирному обліку, третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ залишено без руху.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.12.2020 у справі №263/14060/20 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме поновити на квартирному обліку, третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ та призначити розгляд справи по суті на 11-00 год., на 24.12.2020 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 28.04.2021 у справі №263/14060/20 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме поновити на квартирному обліку, третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ направлено за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2021 у справі №263/14060/20 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме поновити на квартирному обліку, третя особа Квартирно експлуатаційний відділ м. Луганськ, прийняти до провадження судді Дзержинського районного суду міста Харкова Аркатової К.В. та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні на 09:00 год., 15.09.2021.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2023 закрито провадження у цивільній справі №263/14060/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ, про визнання дій протиправними та зобов`язанні вчинити певні дії, а саме: поновлення на квартирному обліку.

Згідно з частиною п`ятою ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.

Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, вона має право звернутися до суду та просити про їх захист у спосіб, передбачений у ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частина перша статті 122 КАС України встановлює, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За змістом абзацу 1 частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Велика Палата Верховного суду у постанові від 08.06.2022 №362/643/21 дійшла висновку, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України). Спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення особи до суду з позовом про поновлення на публічній службі встановлено місячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2023 закрито провадження у цивільній справі №263/14060/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ, про визнання дій протиправними та зобов`язанні вчинити певні дії, а саме: поновлення на квартирному обліку.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії витягу з Електронного кабінету, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.10.2023 отримано позивачем 20.10.2023 (а.с.34).

До Харківського окружного адміністративного суду позивач із даним позовом звернувся 06.12.2023.

Аналізуючи висновки Великої Палати Верховного суду у постанові від 08.06.2022 №362/643/21, колегія суддів дійшла висновку, що у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поряд з цим, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Водночас норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Так, судовим розглядом встановлено, що позивач першочергово звернувся до суду за захистом своїх порушених прав вчасно, а саме через 6 днів після отримання спірних рішень та наказу.

Колегія суддів зазначає те, що при обмеженні, зокрема, звернення до суду порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя, як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист.

При цьому ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Kutic v. Croatia", заява №48778/99, пункт 25).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним". Для того щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує її права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.09.2019 року по справі №160/2551/19.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропущення позивачем строків звернення до суду з формальних підстав унеможливлює доступ особи до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 31.10.2023 у справі № 380/14623/22.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що позивач вперше звернувся до суду завчасно, тобто вчиняючи активні дії задля захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду підлягало поновленню.

Відтак, доводи відповідача на які останній посилався у відзиві на апеляційну скаргу спростовуються вищевказаними висновками суду.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по суті заявлених вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За приписами статей 34, 37 Житлового кодексу потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Частиною 1 статті 40 Житлового кодексу України визначено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

У відповідності до пункту 3 частини 2 статті 40 Житлового кодексу України, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, зокрема: припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Статтею 43 Житлового кодексу встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 12 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайм (найм) жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 4 частини першої статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Також наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Цією Інструкцією визначено зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Пунктом 1 розділу ІІ "Організація роботи житлових комісій військових частин" Інструкції №380 передбачено, що для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах (далі - військова частина) утворюються житлові комісії (далі - житлова комісія військової частини).

Основними завданнями житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій), зокрема, є: прийняття рішення з житлових питань, у тому числі із розгляду відповідних рапортів (заяв) військовослужбовців та членів їх сімей з житлових питань (пункт 5 розділу ІІ "Організація роботи житлових комісій військових частин" Інструкції №380).

Питання, що виникають під час обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, урегульовані розділом VІ Інструкції №380.

Пунктом 1 розділу VІ Інструкції №380 передбачено, що житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

На облік не беруться військовослужбовці та члени їх сімей, які: забезпечувалися під час проходження військової служби житловою площею для постійного проживання від Міноборони; мають житлову площу на праві власності, що відповідає нормам та вимогам законодавства для забезпечення громадян житлом, крім випадків забезпечення житловими приміщеннями на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження,- із урахуванням вимог законодавства України щодо тимчасово окупованих територій; в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 7 розділу VІ Інструкції №380).

За умовами абзацу 4 пункту 16 розділу VІ Інструкції №380 військовослужбовці та члени їх сімей, виключені з обліку, мають право повторно протягом року подати командиру військової частини рапорт та документи, визначені Порядком забезпечення житловими приміщеннями, для зарахування на облік в порядку, визначеному цією Інструкцією, із збереженням попереднього часу перебування на обліку.

Згідно з пунктом 24 Порядку №1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Аналогічні приписи абзацу першого частини дев`ятої статті 12 Закону закріплені у пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія частини дев`ятої статті 12 Закону № 2011-XII безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

З матеріалів справи встановлено, що наказом командира повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Повітряних Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.05.2020 №26 капітана ОСОБА_1 , начальника командного пункту - заступника начальника штабу з бойового управління 2323 радіотехнічного батальйону 164 радіотехнічної бригади звільнено з військової служби у запас за підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з правом насіння військової форми одягу.

Згідно витягу з протоколу засідання членів житлової комісії військової частини НОМЕР_2 № 77 від 09.10.2020 позивача - ОСОБА_1 та членів його сім`ї знято з квартирного обліку на отримання житла для постійного проживання та з черги на отримання службового житла, у зв`язку зі звільненням в запас відповідно до за підпункту "а" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з закінченням строку дії контракту), керуючись роз`ясненнями КЕВ м. Луганськ, а саме лист від 06.10.2020 №524/3479, положеннями ч.9 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 р. № 1081.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.10.2020 №638 затверджено протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 09.10.2020 №77 щодо зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у м. Маріуполь на підставі п.9 ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", п.29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 р. № 1081 (із змінами та доповненнями), ст. 40 Житлового кодексу України капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 особи, а саме: позивач, його дружина - ОСОБА_2 , донька - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.24).

Пунктом 30 Порядку №1081 визначені випадки, за яких військовослужбовці знімаються з обліку, а саме: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Колегія суддів вважає, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, залишаються на квартирному обліку до отримання ними житла, зокрема і у разі звільнення у запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Згідно з пункт 21 розділу VІ Інструкції №380 зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу України громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими актами законодавства України; засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Колегія суддів встановила, що вислуга ОСОБА_1 на військовій службі складає більше 20 років, а саме календарна - 25 років 9 мсяців (пільгова - 34 роки 01 місяць), останній перебував на квартирному обліку з 16.02.2000 року і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас (закінчення строку контракту).

Таким чином, оскільки військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ від 03 серпня 2006 року № 1081.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеного в постановах: від 25 березня 2019 року у справі №359/2295/17, від 08 квітня 2020 року у справі №683/2197/18, від 20 травня 2019 року у справі №487/6514/17, від 20 січня 2021 року у справі №460/6031/18, від 24.02.2021 у справі № 460/6032/18від 24.09.2021 у справі № 748/303/20.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність обгрунтованих підстав для визнання протиправними та скасування: рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , оформлене протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_2 № 77 від 09.10.2020 року, про зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлово побутових умов капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н.; наказу командира Військової частини № НОМЕР_1 від 16.10.2020 року № 638, яким затверджено протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 09 жовтня 2020 року № 77 про зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н.

З огляду на скасування зазначених вище рішень та наказу, задля належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н. на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині НОМЕР_2 в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 09.10.2020 року зі збереженням часу перебування на обліку з 16.02.2000 року, та в пільговій першочерговій черзі з 04.01.2015 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про безпідставність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги приймаються колегією суддів у якості належних.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 по справі № 520/35882/23 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Луганськ про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

рішення житлової комісії Військової частини НОМЕР_2 , оформлене протоколом житлової комісії військової частини НОМЕР_2 № 77 від 09.10.2020 року, про зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлово побутових умов капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н.;

наказ командира Військової частини № НОМЕР_1 від 16.10.2020 року № 638, яким затверджено протокол житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 09 жовтня 2020 року № 77 про зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 , військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї 4 (чотири) особи, а саме: він - 1977 р.н., дружина - ОСОБА_2 , 1986 р.н., донька - ОСОБА_3 , 2014 р.н., донька - ОСОБА_4 , 2019 р.н. на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у військовій частині НОМЕР_2 в загальній та першочерговій чергах за тим же номером у списку станом на 09.10.2020 року зі збереженням часу перебування на обліку з 16.02.2000 року, та в пільговій першочерговій черзі з 04.01.2015 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Курило Л.В. Мельнікова