Справа № 520/25232/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 р. Справа № 520/25232/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/25232/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у відмові здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ, протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, яка була виплачена на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року у справі № 520/13910/19, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 20.07.2023 року;

- стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті компенсації втрати частини доходів від 25.08.2023 року № 23393-26884/К-03/8-2000/23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2 ) здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, яка була виплачена йому на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року у справі № 520/13910/19, за період з 01.01.2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії 20.07.2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, ).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим, незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 року по справі № 520/25232/23 в частині задоволення позовних вимог та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов?язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Згідно з п. 20 та п. 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов?язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Вказує, що Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Зазначив, що виплата коштів, нарахованих на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 у справі №520/13910/19 здійснилася в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. За таких обставин, вимоги позивача щодо порушення відповідачем строків виплати пенсії та обов`язку в зв`язку з цим компенсувати втрату частини доходів не можна визнати обґрунтованими.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

На підставі положень п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 01.11.1998 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 року

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року по справі № 520/13910/19 адміністративний позов задоволено частково та вирішено:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 з 76 % грошового забезпечення до 70 % грошового забезпечення та обмеженні виплати перерахованої пенсії максимальним розміром, з 01.01.2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 76 % грошового забезпечення з 01.01.2016 року, здійснивши виплату недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 року, з урахуванням проведених платежів.»

Постановою ДААС від 07.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі № 520/13910/19 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії з 20.12.2016 р. без обмеження пенсії максимальним розміром.

Ухвалено в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) починаючи з 01.01.2016 без обмеження пенсії максимальним розміром.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі № 520/13910/19 залишено без змін.

Листом від 25.08.2023 № 23393-26884/К-03/8-2000/23 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача про те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 по справі № 520/13910/19 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 у розмірі 76 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром.

За результатом перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.01.2016 по 31.10.2020 на загальну суму 596782,42 гри. З них, різницю в пенсії, нараховану за період з 01.01.2016 по 06.09.2020 у розмірі 584932,14 гри. внесено до виплатної відомості та профінансовано у липні поточного року відповідно до плану доходів і видатків головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на 2023 рік, затвердженим Головою правління Пенсійного фонду України 29 червня поточного року, на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду.

Різницю в пенсії, нараховану за період з 07.09.2020 по 31.10.2020 у розмірі 11850,28 гри. внесено до виплатної відомості та профінансовано в листопаді 2020 року. Отже, рішення суду по справі № 520/13910/19 виконано в повному обсязі.

Також вказує, що для нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 01.01.2016 р. відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку № 159, немає підстав.

Отже, матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується факт здійснення 20.07.2023 року повної виплати позивачу заборгованості на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 року по справі № 520/13910/19.

Позивач, вважаючи протиправною невиплату пенсійним органом компенсації втрати частини пенсії, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки несвоєчасне нарахування позивачу пенсії здійснено з вини Пенсійного органу, який нараховує і виплачує відповідні виплати, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі Закон 2000 № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону№ 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2050-III визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Пунктами 2, 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:

- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);

- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);

- стипендії;

- заробітна плата (грошове забезпечення).

Основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2022 по справі № 460/4765/20.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2020 по справі №520/13910/19 позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 у розмірі 76 % грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром. За результатом перерахунку нараховано різницю в пенсії за період з 01.01.2016 по 31.10.2020 на загальну суму 596782,42 грн. Різницю в пенсії, нараховану за період з 01.01.2016 по 06.09.2020 у розмірі 584932,14 гри. внесено до виплатної відомості та профінансовано у липні 2023 року відповідно до плану доходів і видатків головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на 2023 рік, затвердженим Головою правління Пенсійного фонду України 29 червня поточного року, на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду. Різницю в пенсії, нараховану за період з 07.09.2020 по 31.10.2020 у розмірі 11850,28 гри. внесено до виплатної відомості та профінансовано в листопаді 2020 року.

Доказів нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати пенсії ОСОБА_1 ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Враховуючи зазначене, а також те що суми пенсії, на які позивач мав право, починаючи з 01.01.2016, що підтверджено судовим рішенням, вчасно не виплачені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на одержання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії.

Колегія суддів також зазначає, що висновки Верховного Суду, на які посилається відповідач апеляційній скарзі є нерелевантними до правовідносин у даній справі, зокрема в постанові від 07 листопада 2019 року по справі № 420/70/19 предметом розгляду було визнання протиправними та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору; у постанові від 23 квітня 2020 року по справі № 560/523/19 оскарження судових рішень про визнання поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України звіту про виконання рішення суду таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі та накладення штрафу; у постанові від 24.01.2018 у справі 405/3663/13-а скасування вимоги підрозділу примусового виконання рішень управління юстиції державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області та скасування постанови підрозділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області про накладення штрафу по виконанню виконавчого листа.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обставини, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при приймаючи рішення від 29.11.2023 року у справі № 520/25232/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2023 по справі № 520/25232/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Л.В. Любчич