Справа № 280/7502/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/7502/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року (суддя Артоуз О.О.) про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури про стягнення заробітної плати, визнання дій, бездіяльності протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо незабезпечення Запорізької обласної прокуратури в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 17 травня 2021 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2270 гривень;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора забезпечити Запорізьку обласну прокуратуру бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 січня 2021 року по 17 травня 2021 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2270 гривень;

- визнати протиправними дії Запорізької обласної прокуратури щодо нарахування та виплати у період з 01 січня 2021 року по 17 травня 2021 року включно заробітної плати, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 гривень;

- зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої заробітної плати за період 01 січня 2021 року по 17 травня 2021 року включно на підставі частин 2, 3, 4, 5 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2270 гривень із урахуванням виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів;

- визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора щодо нарахування та виплати у період з 18 травня 2021 року по теперішній час заробітної плати, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, в розмірі 1600 грн.;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недонарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з 18 травня 2021 року по дату винесення рішення суду включно на підставі частин 2, 3, 4, 5 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2270 гривень, на 1 січня 2022 року 2481 гривню, на 1 січня 2023 року 2684 гривні, на 01 січня 2024 року 3028 гривень із урахуванням виплачених сум та із проведенням відрахування загальнообов`язкових платежів.

- звернутись до Верховного Суду для вирішення питанням щодо внесення до Конституційного Суду України подання про визнання неконституційними положень Законів України про Державні бюджети України на 2021, 2022, 2023 та 2024 роки, якими встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, у розмірі 1600 гривень.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року було позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної про стягнення заробітної плати, визнання дій, бездіяльності протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 квітня 2024 року повернуто.

Позивачем подана апеляційна скарга, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Також, позивач просить суд звернутись до Верховного Суду для вирішення питанням щодо внесення до Конституційного Суду України подання про визнання неконституційним пп. 18) ч. 1 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким ч. 1 та ч. 2 ст. 233 КЗпП викладено у новій редакції та встановлено тримісячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, а також положення ч. 1 та ч. 2 ст. 233 КЗпП (в редакції з 20.07.2022).

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нормами КАСУ не передбачена можливість суду повертати позовну заяву в частині позовних вимог. Зазначено, що положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України в реакції після 19.07.2022 є неконституційними і не можуть застосовуватись судом та іншими учасниками трудових правовідносин. Позивач зазначає, що суд першої інстанції мав застосувати ст. 257 ЦКУ за якою загальна позовна давність встановлена тривалістю у 3 роки. Також зазначено, що перебіг позовної давності, визначений ЦКУ зупиняється на строк дії воєнного стану в Україні.

Від Офісу Генерального прокурора надійшли заперечення на апеляційну скаргу, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ч.2 ст.312 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.08.2024 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин його пропуску, копії паспорта та РНОКПП позивача.

26 серпня 2024 року на адресу суду надійшла заява про поновлення процесуального строку. В обґрунтування заяви позивач зазначає, що положення щодо обмеження строку позовної давності за позовами про стягнення належної заробітної плати є неконституційними і не можуть застосуватись судом та іншими учасниками трудових правовідносин. З урахуванням цього позивач вважає, що наразі слід керуватись ч. 2 ст. 233 КЗпП (в редакції до 19.07.2022), а отже при зверненні з цим позовом за період з 20 липня 2023 року по 30 квітня 2024 року не пропущені строки позовної давності.

Повертаючи позов в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 30 квітня 2024 року, суд першої інстанції зазначив, що підстави, зазначені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, не є поважними.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

До 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до пункту першого глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, запроваджений на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 (термін якого неодноразово продовжувався).

Суд першої інстанції вірно врахував, що адміністративний позов подано до суду 11 серпня 2024 року, тобто з порушенням тримісячного строку, визначеного частиною другою статті 233 КЗпП України, без наведення поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Висновки суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є вірними, оскільки право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній з 19 липня 2022 року) обмежене тримісячним строком, з урахуванням того, що станом на час звернення позивача до суду не діяв карантин.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, положення Цивільного кодексу України не поширюються на спірні правовідносини.

Щодо клопотання про звернення до Верховного Суду для вирішення питанням щодо внесення до Конституційного Суду України подання про визнання неконституційним пп. 18) ч. 1 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким ч. 1 та ч. 2 ст. 233 КЗпП викладено у новій редакції та встановлено тримісячний строк для звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, а також положення ч. 1 та ч. 2 ст. 233 КЗпП (в редакції з 20.07.2022). то колегія суддів зазначає що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки наведені позивачем доводи є необґрунтованими, так як заявником не наведено аргументів яким чином ці положення призвели до порушення його конституційних прав на судовий захист.

Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Запорізької обласної прокуратури про стягнення заробітної плати, визнання дій, бездіяльності протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 23 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш