Справа № 500/1433/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/1433/24 пров. № А/857/20070/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Глушка І.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Слободян І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року, ухвалене суддею Баб`юком П.М. у м. Тернополі у справі № 500/1433/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського відділу Державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача у якому просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 74307358 від 29 лютого 2024 року щодо виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 3674,46 дол. США.

08 липня 2024 року Тернопільський окружний адміністративний суд прийняв рішення, яким в задоволенні позову відмовив.

Суд першої інстанції, при прийнятті цього рішення, виходив з того, що постанова про стягнення виконавчого збору є окремим виконавчим документом, в силу пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження». На підставі постанови про стягнення виконавчого збору, відповідач відкрив окреме виконавче провадження № 74307358 від 29.02.2024. Зважаючи на те, що постанова про стягнення виконавчого збору є чинною і не скасована, а постанова про відкриття виконавчого провадження не має правових недоліків, то суд зробив висновок про відмову в задоволенні позову.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Таку позицію пояснює тим, що виконавчий збір є своєрідною винагородою державного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення. Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів, є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми. Оскільки, позивачка сплатила заборгованість добровільно, то відповідач не мав підстав для стягнення виконавчого збору.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Апеляційний суд встановив те, що рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2011 у справі № 2-301/11 стягнуто із ОСОБА_2 в користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого без балансового відділення № 10019/020 філії Тернопільське обласне правління ПАТ "Державний ощадний банк України" борг за кредитним договором № 44 від 17 березня 2008 року у сумі: 60014,63 доларів США (що в гривневому еквіваленті складає 479510,89 грн) з них: заборгованість за кредитом - 51000 доларів США (407484,9 грн); проценти за кредитом - 7314, 63 доларів США (58443,16 грн); пеню за несвоєчасну сплату кредиту 1500 доларів США(11984,85 грн); пеню за несвоєчасну сплату відсотків - 200 доларів США(1597,98 грн), шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_1 та передане останньою, згідно іпотечного договору від 19 березня 2008 року в іпотеку банку нерухоме майно:

- домоволодіння загальною площею 118,4 кв. м., житлова площа 55,4 кв.м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 0,1000 га., надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 030030392;

- земельна ділянка площею 0,0057 га., для ведення особистого селянського господарства, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 030030393 шляхом його реалізації на прилюдних торгах.

30.12.2011 Теребовлянський районний суд Тернопільської області видав виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

02.03.2021 відповідач прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 64683657 щодо стягнення з ОСОБА_1 в користь AT "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління AT "Державний ощадний банк України" залишок боргу за кредитним договором № 44 від 17.03.2008 року в сумі 36744,64 доларів США, що в гривневому еквіваленті, на день пред`явлення виконавчого документа до виконання, становить 1028875,64 грн., шляхом звернення стягнення на належне ОСОБА_1 та передане в іпотеку банку нерухоме майно:

- домоволодіння загальною площею 118,4 кв. м., житлова площа 55,4 кв. м., знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельна ділянка площею 0,1000 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 030030392;

- земельна ділянка площею 0,0057 га, для ведення особистого селянського господарства, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 030030393.

У вказаній постанові зазначено також про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 102887,56 грн.

02.03.2021 відповідач прийняв постанову у виконавчому провадженні № 64683657 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 102887,56 грн (3674,46 доларів США по курсу на момент відкриття виконавчого провадження ).

05.01.2024 ОСОБА_2 звернувся із заявою до Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Тернопільське обласне управління АТ "Ощадбанк", у якій висловив бажання сплатити у добровільному порядку заборгованість, у сумі 30566,26 доларів США та у зв`язку із складним фінансовим становищем просив списати шляхом прощення йому боргу пені та 3% річних, як штрафні санкції.

Станом на 21.02.2024 заборгованість за кредитним договором № 44 від 17.03.2008 погашена в повному обсязі.

28.02.2024 відповідач прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження № 64683657.

29.02.2024 відповідач прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження № 74307358 про примусове виконання постанови від 02.03.2021 про стягнення виконавчого збору в сумі 3674,46 доларів США.

Вважаючи постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження № 74307358 від 29.02.2024 про примусове виконання постанови від 02.03.2021 про стягнення виконавчого збору в сумі 3674,46 доларів США, протиправною, позивачка звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що, відповідно до закону, підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою, другою та четвертою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною шостою цієї ж статті передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Згідно з частиною 3 статтею 40 Закону № 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до Закону № 1404-VIII, та з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до вимог чинного законодавства прийнято наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року № 512/5 затверджено Інструкцію № 512/5.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону № 1404-VIII .

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір, державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Проаналізувавши норми Закону № 1404-VIII та положення Інструкції № 512/5, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред`явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві, виконавчий збір стягується у частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

Вказане узгоджується з пунктами 20, 22 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, відповідно до яких, при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Таким чином законодавець визначив, що після закінчення виконавчого провадження виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, у якому наводить суму стягнутої та залишок нестягнутої суми виконавчого збору задля того, щоб відкоригувати наступне стягнення виконавчого збору, у разі повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. Водночас, стягнена сума ніяк не впливає на розмір виконавчого збору, який, після внесення змін до статті 27 Закону № 1404-VIII, стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Отже, саме тому у випадках, передбачених чинним законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Апеляційний суд встановив те, що позивачка просить визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, обґрунтовуючи це тим, що стягнення з позивачки виконавчого збору є неправомірним, оскільки, на її думку, державний виконавець не вчинив жодних дій щодо виконання виконавчого документа.

Таким чином, позивачка не обґрунтовує протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, а, фактично, наводить доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка у цій справі не оскаржується.

Враховуючи відсутність порушення відповідачем порядку прийняття оскарженої постанови та факт не оскарження позивачкою постанови про стягнення виконавчого збору, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 74307358 від 29 лютого 2024 року.

З огляду на це, апеляційний суд вважає, що відповідач прийняв оскаржену постанову на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Цей висновок є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 липня 2024 року у справі № 500/1433/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді І. В. Глушко
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 22.10.2024 року