Справа № 160/9095/24
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/9095/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року (суддя Боженко Н.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року позов задоволено частково.

Суд вирішив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.01.2024 року №05 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, наступні періоди роботи:

- з 01.01.2004 року по 31.12.2004 року;

- з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, з 09.01.2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, не було враховано, що згідно наданих документів не підтверджено наявність у позивача необхідного пільгового стажу, а відтак відсутні підстави для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.01.2024 року №05 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. У частинах, які мають значення для розгляду цієї справи, вказано, що період з 03.01.2006 року по 17.04.2006 року не зараховано через відсутність інформації про форму навчання - з відривом від виробництва (денна), або без відриву від виробництва (вечірня), ненадання довідок про спуски в шахту, про оплату праці як підземному робітнику. 2004 рік не зараховано до страхового та пільгового стажу через відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

У формі РС-право позивача 2004 рік відсутній, період з 03.01.2006 року по 17.04.2006 року частково перебуває в межах наявного періоду з 01.04.2006 року по 23.02.2022 року. період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року не обліковується як пільговий стаж.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскарженого рішення не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Як було встановлено судом першої інстанції, період роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні.

Згідно ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до п. 8 ст. 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Згідно зі статтею 20 Закону №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за деякі категорії застрахованих осіб затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2011 року №178.

Згідно пп. 2 п. 1 Порядку №178 цей Порядок визначає механізм сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за осіб, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або допомогу при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку №178 єдиний внесок нараховується: за осіб, зазначених у підпункті 2 пункту 1 цього Порядку, - на суми допомоги при народженні дитини (крім суми, яка виплачується одноразово) та/або суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, нарахованої за базовий звітний період

Пунктом 3 Порядку №178 встановлено, що єдиний внесок нараховується у розмірі 22 відсотки суми грошового забезпечення, допомоги або компенсації.

За осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 1 цього Порядку, в тому числі у разі отримання декількох видів грошового забезпечення, допомоги або компенсації одночасно, єдиний внесок визначається у розмірі мінімального страхового внеску за кожну особу, встановленого законом.

Відповідно до п. 2 п. 4 Порядку №178 обчислення єдиного внеску провадиться такими платниками єдиного внеску (далі - платники): структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі утворення) рад - за осіб, зазначених у підпунктах 2-4 пункту 1 цього Порядку.

Згідно пп. 1 п. 6 Порядку №178 сплата єдиного внеску здійснюється: за осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 1 цього Порядку, - в межах та за рахунок загального обсягу видатків, передбачених в Державному бюджеті України на відповідний рік для Пенсійного фонду України.

Пунктом 7 Порядку №178 встановлено, що платники подають до територіальних податкових органів звіти про нарахування та сплату єдиного внеску у строки, порядку та за формою, що встановлюється Мінфіном за погодженням з Пенсійним фондом України та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Суд першої інстанції вірно зазначив. що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

В трудовій книжці позивача від 07.04.2003 року АХ №801607 в наявності наступні записи:

2) 07.04.2003 року - прийнятий гірничим робітником підземним з повним робочим днем у шахті;

3) 26.02.2004 року - переведений прохідником 4 розрядку підземним з повним робочим днем у шахті;

4) 10.08.2005 року - переведений прохідником 5 розрядку підземним з повним робочим днем у шахті.

Відповідні записи вчинено відділом кадрів Державного відкритого акціонерного товариства «Шахта Південнодонбаська №1» імені Героїв 3-ї стрілецької дивізії Міністерства палива та енергетики України.

Суд першої інстанції вірно врахував, що весь 2004 рік позивач працював. В свою чергу позивач не відповідальний за сплату страхових внесків за себе роботодавцем, а цей період належить зарахувати до страхового стажу позивача, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо зарахування періодів роботи з 01.01.2004 по 25.02.2004, з 26.02.2004 по 31.12.2004 до пільгового стажу позивача.

Як встановив суд першої інстанції, в трудовій книжці позивача від 07.04.2003 року НОМЕР_1 в наявності наступні записи:

2) 07.04.2003 року - прийнятий гірничим робітником підземним з повним робочим днем у шахті;

3) 26.02.2004 року - переведений прохідником 4 розрядку підземним з повним робочим днем у шахті;

4) 10.08.2005 року - переведений прохідником 5 розрядку підземним з повним робочим днем у шахті.

Судом було встановлено, що в період з 01.01.2004 року по 25.02.2004 року позивач займав посаду гірничого робітника підземного з повним робочим днем у шахті, а в період з 26.02.2004 року по 31.12.2004 року - посаду прохідника 4 розрядку підземного з повним робочим днем у шахті.

В спірному рішенні відповідач вказав, що 2004 рік не зараховано до страхового та пільгового стажу позивача через несплату страхових внесків (загальна підстава для незарахування обох видів стажу).

Суд прешої інстанції вірно врахував, що оскільки судом вже надана правова оцінка відсутності даних про сплату страхових внесків за 2004 рік під час дослідження позовних вимог щодо страхового стажу за цей рік, позовні вимоги щодо пільгового стажу за цей рік також підлягають задоволенню, оскільки жодних інших підстав (окрім відсутності даних про сплату страхових внесків) для незарахування цього року до пільгового стажу позивача відповідачем не зазначено.

Щодо зарахування періоду роботи з 24.02.2022 по 31.05.2022 до пільгового стажу позивача.

Як встановив суд першої інстанції в спірному рішенні відповідача цей період обліковується як два окремі періоди: з 24.02.2022 по 30.04.2022 - на державному підприємстві «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ № 1», а з 01.05.2022 по 31.05.2022 - в товаристві з обмеженою відповідальністю «АГРОФІРМА ФОРТУНА».

Як було встановлено судом, зайнятість на цих підприємствах в ці місяці підтверджується і формою ОК-5 позивача, а в трудовій книжці позивача від 07.04.2003 НОМЕР_1 в наявності наступні записи:

6) 24.07.2007 року - переведений машиністом гірничих виїмкових машин 6 розряду підземним з повним робочим днем в шахті. На сторінці 9 стоїть печатка про атестацію робочого місця згідно наказу від 02.12.2019 року №1410.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що з 2007 року і принаймні до дати звернення до відповідача (09.01.2024 року) позивач працював на вказаній посаді.

Згідно п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, за умовами праці атестація проводиться не рідше ніж раз на п`ять років. Тобто, за періоди в 2022 році робоче місце позивача атестовано згідно наказу від 02.12.2019 року №1410 відповідно до запису в трудовій книжці.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд першої інстанції вірно врахував, що в трудовій книжці позивача вказано, що він займав посаду «машиніст гірничих виїмкових машин 6 розряду підземним з повним робочим днем в шахті». Тобто, відомості про характер зайнятості в наявності безпосередньо в трудовій книжці - повний робочий день під землею.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV пенсія призначається «незалежно від віку», а отже пенсійний вік для такої категорії осіб не встановлено.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки з урахуванням додатково зарахованого пільгового стажу позивача він відповідає умовам для призначення пенсії на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV, у відповідача відсутні інші варіанти правомірної поведінки, окрім призначити позивачу таку пенсію. Отже, втручання в дискреційні повноваження відповідача відсутнє.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 23 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш