Справа № 260/4585/24
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2024 рокум. Ужгород№ 260/4585/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - не з`явився,

відповідачів:

ІНФОРМАЦІЯ_1 , представник - не з`явився,

Військова частина НОМЕР_1 , представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошується вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 10 жовтня 2024 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 , яким просив суд:

- визнати протиправними та скасувати мобілізаційне розпорядження, поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_3 №6501 від 07.06.2024 в частині призову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на військову службу по мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №160 від 08.06.2024 в частині зарахування та призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 сержантом резерву 2 взводу резерву сержантського складу 3 роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , ВОС - 790182А;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , прийняти рішення щодо достроково звільнення ОСОБА_1 від проходження військової служби в Збройних силах України під час мобілізації в запас та надати можливість повернутися до сина інваліда ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позовна заява мотивована тим, що в червні 2024 працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 доставили позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою з`ясування військово-облікових даних.

Позивачем було повідомлено працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації через те, що в нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина з інвалідністю, всі необхідні документи для підтвердження даного факту надає.

З невідомих причин представниками ТЦК не було взято до уваги зазначене та після уточнення військово-облікових даних позивача було направлено для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до проходження військової служби. За результатами військово-лікарської комісії позивача визнано придатним до проходження військової служби та незважаючи на наявність права на відстрочку було надано повістку та мобілізаційне розпорядження, після чого у складі команди направлено до місця несення служби до військової частини НОМЕР_1 , де його і було зараховано до списків особового складу вказаної військової частини.

Позивач мав та має на утриманні неповнолітнього сина (дитина з інвалідністю) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якого і являється згідно свідоцтва про народження.

Представник позивача зазначає, що саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , як орган на який законом покладено обов`язок щодо перевірки наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу, не переконався в тому, що позивач, як батько дитини з інвалідністю підпадає під вимоги п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто не підлягає мобілізації.

Представник позивача зазначає, що позивач будучи батьком дитини з інвалідністю в порушення вимог п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статті 1 Закону України «Про оборону України», ч.6 ст.2, ч.1 ст.39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Указу №64/2022, Указу №65/2022 та підпункту 1 пункту 252 Положення №1 153/2008, був незаконно призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період. Наведений вище факт і є підставою для задоволення даного позову.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в попередніх засіданнях надав пояснення та підтримав позовні вимоги в повному обсязі, також подав до суду заяву, якою підтримав висунуті позовні вимоги та просив суд провести судове засідання за його відсутності та відсутності позивача.

Представник відповідача 1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 в жодне судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву під час розгляду справи подано не було, такий був поданий після винесення рішення по суті.

Відповідач 1, належним чином повідомлений про розгляд справи, правом на подачу відзиву не скористався, про наслідки не подання відзиву був попереджений.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник відповідача 2 - Військової частини НОМЕР_1 до суду було направлено відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Зазначає, що рішення про мобілізацію та призов є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування та вичерпав свою дію внаслідок мобілізації позивача та направлення його для проходження військової служби.

Після видання спірного наказу виникають нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом №2232-ХІІ та Положенням №1153/2008.

Даними нормативними актами законодавства не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу.

Окремо зазначив, що командир військової частини НОМЕР_1 , виконав вимоги чинного законодавства та виніс оскаржуваний наказ із дотриманням правил субординації, підпорядкування із дотриманням положень про облік військовослужбовців.

Додатково повідомив, що з 17.07.2024 позивач виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 , справу та посаду здав і вибув до нового місця служби військової частини НОМЕР_2 .

Представник Військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на вимоги ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

27 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 27 лютого 2016 року. ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивача народився син ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . Згідно витягу з протоколу ЛКК №023/1414 від 23.08.2023 та 214 від 04.10.2023, висновків спеціаліста від 23.08.2023 та 25.04.2023 та індивідуальною програмою реабілітації (ІПР) інваліда від 06.10.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дитиною з інвалідністю. Вказаний факт не заперечується сторонами.

05 червня 2024 року працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було доставлено позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою з`ясування військово-облікових даних. Після з`ясування та проходження ВЛК того ж дня згідно мобілізаційного розпорядження позивача було направлено до місця несення служби до Військової частини НОМЕР_1 .

08 червня 2024 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №160 від 08.06.2024 молодшого сержанта ОСОБА_1 сержанта резерву 2 взводу резерву сержантського складу 3 роти резерву сержантського складу, ВОС - 790182А, було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення Військової частини НОМЕР_1 .

Оскільки позивач мав право на відстрочку як батько дитини з інвалідністю в порушення вимог п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», був незаконно призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, вважає дії відповідачів протиправними звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Позивач є громадянином України та відповідно є військовозобов`язаним.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 року. На момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». (далі - Закон №3543-XII)

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені ст.23 Закону №3543-XII.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст. 23 Закон №3543-XII, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Син позивача - ОСОБА_2 , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується витягами з протоколу ЛКК №023/1414 від 23.08.2023 та 214 від 04.10.2023, консультаційних висновків спеціаліста від 23.08.2023 та 25.04.2023 та індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 06.10.2021 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дитиною з інвалідністю, відтак ОСОБА_1 має право на відстрочку від мобілізації.

п.58 Порядку №560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (п.59 Порядку №560).

Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Матеріали справи містять наступну інформацію:

Щодо можливих неправомірних дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 під час призову позивача та з інших питань в межах компетенції була проведена перевірка посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 (ВСП) за заявою адвоката, в інтересах позивача. (Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 04.07.2024).

В ході перевірки Військовою службою правопорядку (ВСП) встановлено, що 05.06.2024 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення військово-облікових даних, після уточнення яких був направлений для проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до проходження військової служби.

Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 було також встановлено, що на повному утриманні ОСОБА_1 перебуває його син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , який являється дитиною з інвалідністю, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17.07.2017, витягами з протоколів ЛКК №023/1414 від 23.08.2023, №214 від 04.10.2023 та консультаційними висновками спеціалістів від 23.08.2023 та від 25.04.2023 та посвідченням дитини з інвалідністю НОМЕР_5 .

Однак посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначена обставина належним чином не перевірена та не з`ясована, що призвело до порушення низки нормативно-правових актів, законів та свідчить про грубе порушення конституційних прав громадянина ОСОБА_1 .

Тобто факт порушення прав позивача був встановлений ВСП ще в липні 2024р.

Також в наведеному листі міститься посилання на те, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 направлено повідомлення до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону з матеріалами перевірки про виявлення в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

У відповідності до пункту 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 під час мобілізаційних дій стосовно позивача по справі - ОСОБА_1 не було проведено повної перевірки щодо наявності чи відсутності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу, а з огляду на те, що позивач мав явне право на відстрочку як батько дитини з інвалідністю в порушення вимог п.5 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відбулася ціла низка порушень чинного законодавства.

Оскільки Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 №154 покладено обов`язок на працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 при мобілізації військовозобов`язаних проводити перевірку щодо наявності чи відсутності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу, відтак ІНФОРМАЦІЯ_1 було допущено грубе порушення прав позивач, щодо надання останньому можливості оформити належним чином відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.5 ч.1 ст. 23 Закон №3543-XII, як батько, що виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років.

Аналізуючи все вище досліджене неможливо залишити поза увагою доктрину заборони використання «плодів отруйного дерева», яку неодноразово використовував Верховний суд та Велика Палата Верховного суду.

Доктрина «плодів отруйного дерева» знайшла своє втілення у практиці ЄСПЛ, зокрема у справах «Gдfgen v. Germany», «Teixeira de Castro v. Portugal», «Шабельник проти України (№2)», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» (№2).

Ця доктрина зводиться до того, що, якщо доказове «дерево» є отруйним, то те ж саме стосується і його «плода». Тобто, якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж. Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруйного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом (також див. постанову ВП ВС від 13.11.2019 у справі № 1-07/07, провадження № 13-36зво19).

Застосування доктрини «плодів отруйного дерева» вимагає здійснення логічних операцій щодо встановлення джерела походження інформації, завдяки якій було здобуто кожен доказ, яким обґрунтовується судове рішення. Відділяючи докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотних порушень прав і свобод людини, встановлених рішенням ЄСПЛ, від доказів, отриманих з джерел, не пов`язаних ані прямо, ані опосередковано із такою інформацією, суд з повноваженнями касаційної інстанції здійснює перевірку правильності правової оцінки обставин та допустимості кожного окремого доказу. Зазначені логічні операції не потребують дослідження доказів та не обумовлюють необхідність здійснення переоцінки достовірності доказів, які все ж були визначені як такі, що можуть бути покладені в основу судового рішення і використані на підтвердження доведеності вини заявника у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях (див. окрему думку у справі № 1-07/07 та постанову ВП ВС від 29.04.2020 у справі № 1-305/2009, провадження № 13-97зво19).

Оскільки винесене ІНФОРМАЦІЯ_1 мобілізаційне розпорядження від 05.06.2024 року, згідно якого ОСОБА_1 направлено до в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації є протиправним та підлягає скасуванню то в подальшому наказ командира Військової частини НОМЕР_1 №160 від 08.06.2024 в частині зарахування та призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 також є протиправним та підлягає скасуванню

Щодо позовних вимог про зобов`язання командира військової частини виключити позивача із списків особового складу та звільнити позивача з військової служби, суд зазначає наступне.

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.

Частиною сьомою статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог цього Положення, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 року.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII цієї Інструкції , звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення №1153/2008 (у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них).

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) визначено Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зокрема передбачено, що при поданні до звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 12.06.2013 та визначено підпунктом "г" пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом "ґ" пункту 2 частини п`ятої, підпунктом "г" пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років).

За визначенням, наведеним в Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача №40 від 31.01.2024, рапорт (заява) - це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Подання рапорту «по команді» означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями прямих командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності. Для зручності в рапорті можна одразу зазначати всіх командирів від прямого до командира військової частини, але фактично подавати по команді і проставляти відповідні помітки подання, отримання та клопотання надалі нижчим командиром вищому.

Чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути саме рапорт на звільнення та звільнити військовослужбовця, але Інструкція з діловодства в Збройних Силах України містить положення, яке встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів, в яких не зазначено строк виконання. Перебіг 30 денного строку розпочинається з моменту реєстрації документа у військовій частині, до якої він надійшов.

Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

На командира, який віддає наказ покладається відповідальність за віддання законного наказу та контроль за його виконанням. Відповідно до положень Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280, зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття до військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Згідно матеріалів справи позивач був доставлений до військової частини НОМЕР_1 з мобілізаційним розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_8 та Наказом і на підставі яких позивача і було зараховано до списків особового складу згаданої військової частини.

Після видання наказу від 08.06.2024 №160 позивач рапортом за вх. №1154 від 08.06.2024 прийняв посаду сержанта резерву 2 взводу резерву сержантського складу 3 роти резерву сержантського складу в/ч НОМЕР_1 .

Законодавством не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов та про призначення до військової частини. Згадуваний наказ вже реалізований, а його скасування (навіть при очевидній протиправності такого ) не матиме наслідком звільнення позивача із військової служби.

Окремо слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення його з військової служби, в якому наводив вказані вище обставини чи інші підстави.

Крім того з 17.07.2024 ОСОБА_1 справи та посаду здав, внаслідок чого виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та вибув до нового місця служби військової частини НОМЕР_2 . Жодних позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 позивачем не заявлено.

Обраний спосіб захисту позивачем та представником позивача має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

За приписами статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної, влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист та його способи і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати мобілізаційне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 .

Скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №160 від 08.06.2024 в частині зарахування та призначення молодшого сержанта ОСОБА_1 сержантом резерву 2 взводу резерву сержантського складу 3 роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , ВОС 790182А.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_9 вчинити дії щодо надання ОСОБА_1 відстрочки від призову під час мобілізації, як батьку, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк