Справа № 300/7572/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №300/7572/23

адміністративне провадження № К/990/37865/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 січня 2024 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2024 року у справі №300/7572/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/Ч, відповідач), в якому просила визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати позивачу належного грошового забезпечення за період проходження військової служби з 29.01.2020 по 16.06.2023 включно з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до первинної редакції постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату належного грошового забезпечення за період проходження військової служби з 29.01.2020 по 16.06.2023 включно з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до первинної редакції постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на відповідний календарний рік, на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплату індексації з 2010 по червень 2023; зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити вихідну допомогу із урахуванням раніше виплачених сум; зобов`язати відповідача видати позивачу довідку про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 січня 2024 позов задоволено частково. Визнано протиправними дій В/Ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 у період з 29.01.2020 по 16.06.2023 грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до первинної редакції Постанови №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» на відповідний тарифний коефіцієнт. Зобов`язано В/Ч здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 29.01.2020 по 16.06.2023 з використанням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням обчислених відповідно до первинної редакції Постанови №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 із урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії В/Ч щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2010 по 30.11.2015 із врахуванням базового місяця - січень 2008. Зобов`язано В/Ч нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2010 по 30.11.2015 із врахуванням базового місяця - січень 2008 із урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії В/Ч щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця - січень 2008. Зобов`язано В/Ч нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця - січень 2008 із урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії В/Ч щодо невиплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 із застосуванням щомісячної індексації-різниці в розмірі 4054,63 грн. з урахуванням вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зобов`язано В/Ч нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 4054,63 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправними дії В/Ч щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 16.06.2023 із застосуванням щомісячної індексації-різниці в розмірі 4054,63 грн. з урахуванням вимог абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зобов`язано В/Ч нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення в сумі 4054,63 грн. щомісячно за період з 01.01.2023 по 16.06.2023 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність В/Ч щодо невключення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення. Зобов`язано В/Ч НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, з урахуванням індексації грошового забезпечення в сумі 4054,63 грн. на момент звільнення, та виплатити частину недоотриманої грошової допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2024 року рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 300/7572/23 скасовано в частині (абзац 4 - 7):

«Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2010 року по 30.11.2015 рік із врахуванням базового місяця - січень 2008 року. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2010 року по 30.11.2015 рік із врахуванням базового місяця - січень 2008 року із урахуванням раніше виплачених сум. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік із врахуванням базового місяця - січень 2008 року. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 рік із врахуванням базового місяця - січень 2008 року із урахуванням раніше виплачених сум» та в цій частині прийняти нове (абзац 4 -7):

«Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2010 року по 18.11.2014 рік із врахуванням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 14.07.2010 року по 18.11.2014 рік із врахуванням базового місяця - січень 2008 року із урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 17.11.2017 року по 28.02.2018 рік із врахуванням базового місяця - січень 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 17.11.2017 року по 28.02.2018 рік із врахуванням базового місяця - січень 2008 року та із урахуванням раніше виплачених сум».

В решті рішення суду залишити без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідачем подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ця справа була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування норм законодавства.

За таких обставин, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішення суду апеляційної інстанції, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 січня 2024 року і постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 5 вересня 2024 року у справі №300/7572/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

А.Г. Загороднюк,

Судді Верховного Суду