Справа № 380/5852/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/5852/22 пров. № А/857/20690/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р.. Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року (головуючий суддя Карп`як О.О., м. Львів, повний текст складено 25.07.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 №889 до складу сум грошового забезпечення, з якого ОСОБА_3 нараховувалась та виплачувалась у 2014 - 2017 роках грошова допомога на оздоровлення, передбачена частиною першою статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу на оздоровлення за 2014 - 2017 роки, передбачену пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

24.06.2024 представник заявників звернувся в суд із заявою, в якій просив замінити стягувача у процесі виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №380/5852/22 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його правонаступників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у задоволенні заяви про заміну стягувача на його правонаступників відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить таке скасувати та ухвалити нове яким заяву задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що 11.12.2022 ОСОБА_3 , старший льотчик вертолітної ланки вертолітної ескадрильї НОМЕР_2 окремої бригади армійської авіації Сухопутних військ Збройних Сил України загинув внаслідок ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій.

Факт смерті ОСОБА_3 зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Самборі Самбірського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Тобто Позивач помер до моменту виконання рішення суду в межах даної справи.

Тож оскільки ані в добровільному, ані в примусовому порядку рішення суду виконано не було спадкоємці Позивача змушені були звернутись із заявою про заміну стягувача у процесі виконання рішення для того, щоб:

- або звернутись до Відповідача із заявами про добровільне виконання рішення суду в їх інтересах, як спадкоємців Позивача на підставі ухвали суду про заміну стягувача у процесі виконання рішення суду;

- або звернутись до відділу державної виконавчої служби із заявами про примусове виконання рішення суду в їх інтересах, як спадкоємців Позивача на підставі ухвали суду про заміну стягувача у процесі виконання рішення суду.

Без набуття процесуального статусу правонаступників реалізувати право на добровільне/примусове виконання рішення суду спадкоємці можливості не мають.

Однак судом було постановлено ухвалу у справі №380/5852/22, якою у задоволенні заяви про заміну стягувача у справі відмовлено повністю.

Підставою для відмови у задоволенні заяви є те, що суд першої інстанції зазначив, що:

Предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили за життя позивача;

Оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 є зобов`язальним, то в межах даної справи правонаступництво не є можливим, оскільки зобов`язання нерозривно пов`язане із особою Позивача. Вказане відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 01.05.2023 у справі №520/926/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 05.12.2023 у справі №420/18164/21, від 24.01.2024 у справі №380/9537/21.

Однак норми права та судова практика, що свідчить про підставність задоволення заяви про заміну стягувача.

Верховним Судом у постанові від 31.10.2018 у справі №2-а-3494/11, від 07.03.2019 у справі №617/7748/12 та від 31.10.2019 у справі № 617/1926/12 сформована та застосована правова позиція, згідно якої заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

У таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК України.

Статтею 1227 ЦК України встановлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що членам сім`ї спадкодавця передаються (або включаються до складу спадщини у разі відсутності членів сім`ї) ті суми заробітної плати, які належали спадкодавцю за життя, проте, не були одержані ним. При цьому, отримання вказаних коштів законодавець не ставить у залежність від отримання свідоцтва про спадщину.

Таким чином, вважає, що спірні правовідносини в межах даної справи допускають правонаступництво.

Також вважає, що тлумачення судом практики Верховного Суду у наведеному контексті є помилкових, позаяк: 1) наведені справи стосуються правовідносин, пов`язаних з перерахунком пенсійного забезпечення колишнього військовослужбовця, тобто є відмінними від тих, які в межах даної справи; 2) в межах вищезазначених справ, посилання на які робить суд першої інстанції, Верховний Суд не визначає, що у членів сім`ї колишнього військовослужбовця (пенсіонера) відсутні підстави для набуття права належної йому, але неодержаної за життя заборгованості по виплаті пенсії на виконання рішення суду.

А лише зауважує, що існує спеціальний передбачений ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» механізм одержання таких коштів. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто неодержана пенсія (заборгованість по виплаті пенсії) набувається не в порядку спадкування, а шляхом звернення членів сім`ї пенсіонера з окремими заявами по виплаті заборгованості до органів пенсійного фонду, як передбачено п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1.

Тож оскільки аналогічного способу звернення (як для набуття неодержаний пенсійних виплат), закріпленого в Законі, для членів сім`ї військовослужбовця, який помер, в межах справ по перерахунку грошового забезпечення (заробітної плати) немає, то відсутні підстави для застосування по аналогії висновків Верховного Суду у постановах від 01.05.2023 у справі №520/926/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 05.12.2023 у справі №420/18164/21, від 24.01.2024 у справі №380/9537/21.

Водночас члени сім`ї військовослужбовця, який помер, мають право набути належний, але неодержаний за життя військовослужбовцем, розмір грошового забезпечення (заробітної плати) в порядку, визначеному Верховним Судом у постанові від 31.10.2018 у справі №2-а-3494/11, від 07.03.2019 у справі №617/7748/12 та від 31.10.2019 у справі № 617/1926/12. Тобто шляхом правонаступництва.

Постановляючи ухвалу від 24.07.2024 суд першої інстанції виходив із того, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишились недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили за життя позивача.

Проте до складу спадщини входять не конкретні суми виплат, а в силу приписів ст. 1218, 1219 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

У випадку виконання рішення суду, Відповідач визначить конкретний розмір заборгованості із виплати заробітної плати Позивачу, яку зможуть отримати його спадкоємці.

Про помилковість висновку суду свідчить і те, що з позиції суду першої інстанції про стягнення суми середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (де визначена конкретна сума) допускають правонаступництво, однак з незрозумілих підстав судові рішення про перерахунок грошового забезпечення - ні, що не відповідає засадам справедливості.

Посилання ж по тексту ухвали на ч. 1 ст. 1219 ЦК України в частині, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, а відтак відсутні підстави для правонаступництва в межах даної справи, вважає помилковим, оскільки ч. 1 ст. 1219 року ЦК України визначає, що після смерті спадкоємці не набувають право на наступні (виплачені після його смерті) щомісячні виплати спадкодавця.

Однак спадкоємці продовжують мати право на заборгованість заробітної плати (грошового забезпечення), яка мала бути виплачена за життя спадкодавцю і якою він мав мати можливість розпорядись (в тому числі і в інтересах сім`ї), однак внаслідок протиправної бездіяльності роботодавця здійснити це не зміг.

Постановляючи ухвалу від 24.07.2024 суд першої інстанції також зауважив, що оскільки рішення суду набрало законної сили 24.01.2024, тобто після смерті Позивача викладене є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Однак апелянт вважає, що загибель Позивача до набрання рішенням у справі законної сили не є підставою для відмови у заміні його спадкоємців у процесі виконання рішення суду.

Вважає доцільним також звернути увагу, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволені заяви про заміну стягувача, тобто відмовляючи у забезпеченні виконання судового рішення, що є завершальною стадією судового розгляду, не визначив процесуальну долю справи, зокрема, чи підлягає скасуванню рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі тощо.

Тобто станом на дату звернення із даною апеляційною скаргою рішення у справі №380/5852/22 немає ані статусу виконаного, ані не є скасованим, що не відповідає принципам правової визначеності.

Додатково зазначає, що заявникам невідомо, чи видавався виконавчий лист за результатом розгляду справи, оскільки його оригінал у них відсутній, відтак, якщо виконавчий лист видався, то заявники будуть звертатись із заявами про видачу дубліката виконавчого листа, а якщо не видавався, то із заявами про видачу виконавчого листа після проведення заміни стягувача у процесі виконання рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив таку залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Як уже зазначалось вище, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28.06.2023 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 №889 до складу сум грошового забезпечення, з якого ОСОБА_3 нараховувалась та виплачувалась у 2014 - 2017 роках грошова допомога на оздоровлення, передбачена частиною першою статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 грошову допомогу на оздоровлення за 2014 - 2017 роки, передбачену пунктом 1 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" від 22.09.2010 № 889, з врахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.

Крім того, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом і передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.

Згідно частини 1 статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

З огляду на вказане, суд першої інстанції вірно зауважив, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю, у тому числі кошти відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили саме за життя позивача.

Оскільки, згаданим вище рішенням суду від 28.06.2023 у справі №380/5852/22, яке набрало законної сили 24 січня 2024 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_3 спірну грошову допомогу на оздоровлення за 2014 - 2017 роки, з врахуванням раніше виплачених сум, а відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та сини - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , то враховуючи ту обставину, що на момент смерті ОСОБА_3 у справі №380/5852/22 не було ухвалено рішення, яке набрало законної сили, відтак позивач за життя не набув права на отримання вказаної вище грошової допомоги на оздоровлення, а крім того рішенням суду від 28.06.2023 року у справі № 380/5852/22 є зобов`язальним, то суд першої інстанції вірно вважав у даній спірній ситуації неможливим правонаступництво, оскільки зобов`язання нерозривно пов`язане із особою позивача.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про заміну стягувача у справі.

Аналогічна за змістом та по суті правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.05.2023 у справі №520/926/21, від 27.09.2023 у справі №420/16546/21, від 05.12.2023 у справі №420/18164/21, від 24.01.2024 у справі №380/9537/21.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а ухвала відповідає нормам процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року по справі №380/5852/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повний текст постанови складено 22.10.2024