Справа № 175/15545/24
Суддя: Шаповалова І. С.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-аз/175/9/24
21 жовтня 2024 року смт Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Шаповалової І.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану до суду його представником адвокатом Сокирка Ігорем Івановичем, про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви,-
21 жовтня 2024 року в провадження судді Шаповалової І.С. надійшла заява ОСОБА_1 , подану до суду його представником адвокатом Сокирка Ігорем Івановичем, про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить до подання позовної заяви до суду вжити заходи забезпечення його майбутнього позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, до подачі цього позову, якою заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти мобілізаційні дії з призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації, у тому числі також пов`язані з його адміністративним затриманням, до набрання законної сили судовим рішенням із скасування вищенаведеної постанови.
Обґрунтовуючи вказану заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що 20 вересня 2024 року відбулося фактичне адміністративне затримання мого клієнта ОСОБА_1 працівниками Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області. За наданою інформацією, підставою для цього адміністративного затримання стало отримання Краматорським РУП ГУНП в Донецькій області відповідного звернення (повідомлення) ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. № 08/8064 від 18.09.2024р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушень, передбачених ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, - тобто у даному випадку особу було затримано на підставі п. 16 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі за текстом Порядок). Але в подальшому застосування наведених примусових заходів в порядку цього адміністративного затримання відносно ОСОБА_1 працівниками поліції було припинено без складання будь-якого процесуального документа про цю подію.
З вищезазначеними постановами (постановою) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 не згоден, і тому має намір оскаржити їх правомірність в судовому порядку.
При вирішенні по суті вказаної заяви заявника про забезпечення його майбутнього позову до відповідача суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Згідно з пунктами 1 та 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частинами 1 та 2 статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Важливим є те, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду. А тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
Наведений аналіз змісту вказаних норм та правових висновків вказує на те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Зі змісту заяви про забезпечення позову суд встановив, що заявник має намір у майбутньому звернутися до суду із позовом до відповідача щодо невнесення оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст. 210, 210-1 КУпАП.
Виходячи з наведенх обставини, станом на день постановлення цієї ухвали у суду відсутні підстави для висновку про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, як і неможливість відновлення таких прав в майбутньому.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Водночас, вжиття таких заходів забезпечення позову, про які просить заявник у своїй заяві про забезпечення позову, несе ризики втручання судом в дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень, в тому числі але не виключно і в сфері адміністративних правопорушень, оскільки встановлення судом заборони відповідачу вчиняти дії щодо звернення до поліції для адміністративного затримання заявника і доставлення його до ІНФОРМАЦІЯ_2 як особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 КУпАП, та проводити адміністративне затримання та доставляння заявника до ІНФОРМАЦІЯ_2 , матиме характер вирішення судом наперед питання про протиправність ще не вчинених дій, що суперечить принципам та завданню адміністративного судочинства.
З огляду на недоведеність позивачем існування обставин очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі у сфері публічно-правових відносин, а також неспівмірність запропонованих заявником заходів з можливим предметом судового спору, суд вважає відсутніми визначені законом підстави для забезпечення позову.
За таких підстав та враховуючи, що заявник не довів існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС, не довів ефективності, співмірності та адекватності запропонованих ним заходів забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття судом запропонованих Заявником заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану до суду його представником адвокатом Сокирка Ігорем Івановичем, про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви.
Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. С. Шаповалова