Справа № 380/7914/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року № 380/7914/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Генерального прокурора Костіна Андрія Євгеновича

про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Генерального прокурора ОСОБА_2 (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора щодо відмови у припиненні відставки і не призначення на вакантну посаду прокурора Офісу Генерального прокурора;

- зобов`язати Генерального прокурора призначити ОСОБА_1 на вакантну посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення та застосування заходів впливу за адміністративні правопорушення управління нагляду за додержанням законів у місцях несвободи та органах пробації Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах, чи на будь-яку іншу посаду прокурора відділу в Офісі Генерального прокурора.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про протиправність бездіяльності Генерального прокурора щодо не призначення його на вакантну посаду шляхом припинення відставки, та не застосовність щодо нього порядку зайняття посади прокурора передбаченого розділом V Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VІІ.

У судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що на його думку, за наявності вакантної посади та відповідності його вимогам передбаченим у ст. 27 Закону №1697-VII бездіяльність відповідача щодо непризначення його на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення та застосування заходів впливу за адміністративні правопорушення управління нагляду за одержанням законів у місцях несвободи та органах пробації Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах в необгрунтованою і невмотивованою, а отже і протиправною.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

ІІІ. Процесуальні дії суду у справі

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначене судове засідання на 04 травня 2023 року о 11:00 год

04.02.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

30.05.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

04.05.2023 у підготовчому засідання розгляд справи відкладено до 01.06.2023 до 10:00.

01.06.2023 для уточнення інформації щодо місця реєстрації позивача оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29.06.2023 до 10:30.

23.06.2023 до суду надійшли заперечення відповідача на поновлення на посаді прокурора та призначення на вакантну посаду позивача.

29.06.2023 оголошено ухвалу суду про передачу справи за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду 29.06.2023 адміністративну справу №380/7914/23 за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора Костіна Андрія Євгеновича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

За результатом автоматизованого розподілу, справу №380/7914/23 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Леонтовичу А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 прийнято до провадження справу № 380/7914/23 та вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 25 квітня 2024 року о 15:30 год.

25.04.2024 у зв`язку з неявкою представника позивача та необхідністю витребування додаткових доказів по справі суд на місці ухвалив оголосити перерву до 27.05.2024 до 14:30.

13.05.2024 представником відповідача до суду надана належним чином засвідчена копія особової справи позивача.

27.05.2024 у зв`язку з неявкою представника позивача, який був належним чином повідомлений суд на місці ухвалив відкласти розгляд справи до 11.07.2023 до 14:00.

11.07.2023 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.09.2024 на 15:00.

03.09.2023 суд на місці ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на прокурорських посадах в органах прокуратури у період з 02.07.1998 по 25.03.2021, у тому числі з 03.09.2020 по 25.03.2021 обіймав посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення, а також при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення Департаменту нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації Офісу Генерального прокурора (на час відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_3 ).

Згідно з рішенням кадрової комісії №5 від 05.12.2019 року успішно пройшов атестацію, рішенням №4 Комісії з добору керівного складу органів прокуратури 27.12.2019 схвалений на призначення на посаду начальника Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора.

З 03.09.2020 займав посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення, а також при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення Департаменту нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації Офісу Генерального прокурора.

ОСОБА_1 19.03.2021 на ім`я Генерального прокурора ОСОБА_4 подано заяву про його звільнення із займаної посади та органів прокуратури України за власним бажанням з 25.03.2021.

Наказом Генерального прокурора від 23.03.2021 № 268ц відповідно до ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 41 Закону № 1697-VІІ ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення, а також при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення Департаменту нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, інших заходів примусового характеру у місцях несвободи, а також пробації Офісу Генерального прокурора, на якій він перебував на час відпустки для догляду за дитиною ОСОБА_3 та з органів прокуратури з 25.03.2021 у зв`язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 51 Закон № 1697-VII).

З цим наказом позивач ознайомлений 28.03.2021, про що свідчить його підпис із зазначенням дати ознайомлення. Згідно із записом книги видачі трудових книжок, 25.03.2021 позивач у Департаменті кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора отримав на руки свою трудову книжку.

В установленому порядку, до видання відповідного наказу, заява про відкликання заяви від 19.03.2021 про звільнення з обійманої посади за власним бажанням позивачем не подавалась.

15.04.2023 позивач звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою про припинення його відставки та поновлення на вакантній посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення та застосування заходів впливу за адміністративні правопорушення управління нагляду за додержанням законів у місцях несвободи та органах пробації Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарних сферах чи на будь-яку іншу посаду в Офісі Генерального прокурора (заява від 15.03.2023 № 54151-23).

За результатами розгляду вказаної заяви листом Офісу Генерального прокурора від 21.03.2023 № 07/1/1-22123 вих. 23 позивачу повідомлено, що підстави для його поновлення відсутні та одночасно роз`яснено, що відповідно до положень Закону № 1697-VІІ призначення на вакантну посаду прокурора стажиста відповідної окружної прокуратури здійснюється за поданням органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами проведеного цим органом конкурсного добору.

Вважаючи бездіяльність відповідача, що виявилась у відмові у припиненні відставки і не призначенні на вакантну посаду прокурора Офісу Генерального прокурора протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Норми права, які застосував суд

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 3 Закону № 1697-VII визначено, що діяльність прокуратури ґрунтується на засадах прозорості діяльності прокуратури, що забезпечується відкритим і конкурсним зайняттям посади прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1697-VII систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури та Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 Закону № 1697-VII незалежність прокурора забезпечується, зокрема, особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим законом.

Розділом V Закону № 1697-VII встановлено порядок зайняття посади прокурора та звільнення прокурора з посади. Зокрема, ст. 29 Закону № 1697-VII визначено порядок добору кандидатів та їх призначення на посаду прокурора окружної прокуратури.

Добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється із числа осіб, які відповідають вимогам, встановленим ст. 27 цього Закону № 1697-VII.

Кожен, хто відповідає встановленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, має право звернутися до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, із заявою про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора (ч. 2 ст. 28 Закону № 1697-VII).

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону № 1697-VII органом, що здійснює дисциплінарне провадження, є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів (далі - Комісія), яка є колегіальним органом, що відповідно до повноважень, передбачених цим законом, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора, та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності прокурорів, переведення та звільнення прокурорів з посади.

Рішення про проведення добору кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури приймається Комісією та розміщується на її офіційному веб-сайті (п. 1 ч. 1 ст. 29 Закону № 1697-VІІ).

Положеннями ст. 51 Закону № 1697-VII визначено загальні умови звільнення прокурора з посади, припинення його повноважень на посаді.

Прокурор звільняється з посади у разі подання заяви про звільнення з посади за власним бажанням (п. 7 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII).

Згідно ст. 58 Закону № 1697-VII прокурор незалежно від мотивів має право подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням у будь-який час свого перебування на посаді. Заява про звільнення з посади за власним бажанням подається особі, уповноваженій цим Законом приймати рішення про звільнення прокурора. Заява Генерального прокурора про звільнення за власним бажанням подається Президенту України. Прокурор продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Відповідно до п. 9 розділу V Положення про організацію кадрової роботи в органах прокуратури затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 18.12.2017 №351, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 26.01.2018 за № 113/31565 (далі - Положення №351), чинного на час звільнення позивача, у разі подання прокурором заяви про звільнення з посади за власним бажанням звільнення проводиться уповноваженим керівником прокуратури з дати, зазначеної в заяві. Заява про звільнення подається не пізніше ніж за три дні до вказаної у ній дати. Прокурор продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

За правилами розділу V Положення № 351 звільнення прокурора з посади здійснюється відповідно до Закону № 1697-VII.

Процедуру проведення конкурсу на зайняття вакантної або тимчасово вакантної посади прокурора в порядку переведення до органу прокуратури вищого рівня визначено відповідним Порядком, затвердженим рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 26.10.2021 № 13зп-21, із змінами, внесеними рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 25.05.2022 № 55зп-22 (далі - Порядок).

Дія цього Порядку поширюється на прокурорів обласних, окружних, спеціалізованих на правах обласних і окружних прокуратур, які виявили бажання взяти участь у конкурсі, подали заяви про переведення, та мають відповідний стаж роботи, передбачений частинами другою і третьою ст. 27 Закону № 1697-VІІ.

VI. Оцінка суду

На думку позивача до нього не може бути застосовано процедуру проведення добору кандидатів на посаду прокурора передбачену ст. ст. 28-35 Закону №1697-VІІ, оскільки остання стосується осіб, які не працювали в органах прокуратури і претендують на зайняття прокурорської посади в окружній прокуратурі. Натомість ОСОБА_5 не претендує на зайняття посади стажиста окружної прокуратури, оскільки вже працював в органах прокуратури і склав присягу прокурора. Також позивач стверджує, що не може бути застосовано до нього і порядок передбачений ч. 1 ст. 38 Закону №1697-VII, згідно якого прокурор може бути переведений за його згодою до іншого органу прокуратури, у тому числі вищого рівня, на вакантну або тимчасово вакантну посаду. Переведення до органу прокуратури вищого рівня здійснюється за результатами конкурсу, порядок проведення якого визначається відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження. Натомість він не претендує на переведення до іншого органу прокуратури та не претендує на переведення до прокуратури вищого рівня, оскільки в Україні не існує органу прокуратури вищого рівня аніж Офіс Генерального прокурора, то призначення на посаду чи переведення на іншу посаду в межах Офісу Генерального прокурора не передбачає проведення будь-якого конкурсу.

Відповідач не погоджується з доводами позивача стосовно того, що наведені процедури добору на посади прокурорів не можуть бути застосовані до нього, оскільки він не претендує на зайняття посади стажиста окружної прокуратури, вже працював в органах прокуратури і складав присягу прокурора та вважає їх безпідставними.

Вислухавши доводи сторін суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1697-VІІ систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора, обласні прокуратури, окружні прокуратури та Спеціалізована антикорупційна прокуратура. Офіс Генерального прокурора є органом прокуратури вищого рівня щодо обласних та окружних прокуратур, обласна прокуратура є органом прокуратури вищого рівня щодо окружних прокуратур, розташованих у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону № 1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим законом.

Розділом V Закону № 1697-VII встановлено порядок зайняття посади прокурора та звільнення прокурора з посади.

Згідно ст. 28 Закону № 1697-VII добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим статтею 27 цього Закону.

Кожен, хто відповідає встановленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, має право звернутися до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, із заявою про участь у доборі кандидатів на посаду прокурора.

Зокрема, ст. 29 Закону № 1697-VII визначено порядок добору кандидатів та їх призначення на посаду прокурора окружної прокуратури.

Добір кандидатів та їх призначення на посаду прокурора здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає:

1) прийняття відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, рішення про проведення добору кандидатів на посаду прокурора, що розміщується на офіційному веб-сайті відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та повинно містити виклад передбачених цим Законом вимог, яким має відповідати кандидат на посаду прокурора, а також перелік документів, що подаються до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, і кінцевий термін їх подання;

2) подання особами, які виявили бажання стати прокурором, до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, відповідної заяви та документів, визначених цим Законом;

3) здійснення відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, на основі поданих кандидатами на посаду прокурора документів перевірки відповідності осіб вимогам, установленим до кандидата на посаду прокурора;

4) складання особами, які відповідають установленим вимогам до кандидата на посаду прокурора, кваліфікаційного іспиту;

5) оприлюднення відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, на офіційному веб-сайті списку кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит;

6) організацію відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, спеціальної перевірки кандидатів, які успішно склали кваліфікаційний іспит;

7) визначення відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, рейтингу кандидатів на посаду прокурора серед осіб, які успішно склали кваліфікаційний іспит та щодо яких проведено спеціальну перевірку, а також зарахування їх до резерву на заміщення вакантних посад прокурорів окружних прокуратур;

8) оголошення органом, що здійснює дисциплінарне провадження, конкурсу на призначення прокурором - стажистом окружної прокуратури серед кандидатів, які перебувають у резерві на заміщення вакантних посад прокурорів окружних прокуратур;

9) проведення органом, що здійснює дисциплінарне провадження, конкурсу на призначення прокурором - стажистом окружної прокуратури на основі рейтингу кандидатів;

10) направлення органом, що здійснює дисциплінарне провадження, подання керівнику обласної прокуратури щодо призначення кандидата прокурором стажистом окружної прокуратури;

11) призначення особи прокурором - стажистом окружної прокуратури;

12) складення особою присяги прокурора;

13) проходження прокурором - стажистом окружної прокуратури спеціальної підготовки;

14) призначення прокурора - стажиста окружної прокуратури, який успішно пройшов спеціальну підготовку, на посаду прокурора окружної прокуратури.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Закону № 1697-VII органом, що здійснює дисциплінарне провадження, є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів (далі - Комісія), яка є колегіальним органом, що відповідно до повноважень, передбачених цим законом, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора, та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності прокурорів, переведення та звільнення прокурорів з посади.

Рішення про проведення добору кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури приймається Комісією та розміщується на її офіційному веб-сайті (п. 1 ч. 1 ст. 29 Закону № 1697-VІІ).

Судом встановлено, що комісією було прийнято рішення від 08.06.2022 №1дк-22 Про проведення добору кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури. Зазначеним рішенням було оголошено добір на 90 посад прокурорів окружних прокуратур. ОСОБА_5 не брав участі у вказаному доборі.

Також, Комісією прийнято рішення від 04.04.2023 № 3дк-23 Про проведення добору кандидатів на посаду прокурора окружної прокуратури.

Також, оприлюднено орієнтовний перелік 200 вакантних і тимчасово вакантних посад прокурорів в окружних прокуратурах, спеціалізованих прокуратурах на правах окружних, на які відповідно до ст. 32-1 Закону № 1697-VІІ проводитиметься конкурс.

Остаточний перелік вакантних і тимчасово вакантних посад прокурорів буде зазначено Комісією в оголошенні про проведення конкурсу на призначення прокурором-стажистом окружної прокуратури згідно з вимогами частини другої ст. 32-1 Закону № 1697-VІІ.

Відповідно до Положення про порядок розгляду питань та підготовки матеріалів щодо проведення добру кандидатів на вакантну (тимчасово вакантну посаду), затвердженого рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 26.10.2021 №11зп-21 (в редакції, затвердженій рішенням Комісії від 29.03.2023 № 38зп-23, від 04.04.2023 № 41зп-23) наразі здійснюється прийняття документів, їх опрацювання та підготовка для розгляду Комісією питань щодо додержання встановленого Законом порядку добору та призначення кандидатів на посаду прокурора.

З аналізу норм п`ятого розділу Закону № 1697-VІІ, який визначає порядок зайняття посади прокурора та порядок звільнення прокурора з адміністративної посади суд дійшов висновку, що на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1697-VІІ не передбачає здійснення добору на посаду прокурорів обласних прокуратур та Офісу Генерального прокурора з числа осіб, які не обіймають посаду прокурора. Крім того, положення зазначеного розділу дозволяють дійти висновку, що призначення особи на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора є можливим виключно через переведення особи з іншого органу прокуратури. Закон не дозволяє призначати на посаду в Офіс Генерального прокурора особу, що не мас статусу прокурора та не перебуває на службі в органах прокуратури.

Так, ст. 38 Закону № 1697-VII передбачено переведення прокурора за його згодою до іншого органу прокуратури, у тому числі вищого рівня (обласної прокуратури або Офісу Генерального прокурора).

Переведення до органу прокуратури вищого рівня здійснюється за результатами конкурсу, порядок проведення якого визначається відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження.

Процедуру проведення конкурсу на зайняття вакантної або тимчасово вакантної посади прокурора в порядку переведення до органу прокуратури вищого рівня визначено відповідним Порядком, затвердженим рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 26.10.2021 № 13зп-21, із змінами, внесеними рішенням відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 25.05.2022 № 55зп-22 (далі - Порядок).

Дія цього Порядку поширюється на прокурорів обласних, окружних, спеціалізованих на правах обласних і окружних прокуратур, які виявили бажання взяти участь у конкурсі, подали заяви про переведення, та мають відповідний стаж роботи, передбачений частинами другою і третьою ст. 27 Закону № 1697-VІІ.

Відповідно до пп. 5 п. 22 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09.2019 № 113-ІХ, Порядку переведення прокурора до органу прокуратури вищого рівня, затвердженого наказом Генерального прокурора від 16.09.2020 № 454, ст. 9 Закону № 1697-VІІ наказами Генерального прокурора №№ 93-122 були створені відповідні кадрові комісії в усіх обласних прокуратурах з добору на вакантні посади прокурорів у порядку переведення до органу прокуратури вищого рівня.

З 01.09.2021 відповідно до ст. 38 Закону № 1697-VІІ конкурс у порядку переведення до органу прокуратури вищого рівня проводиться відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження (з 15.03.2023 - Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів).

Так, рішенням Комісії від 09.06.2022 № 1пп-22 оголошено конкурс на зайняття 32 вакантних посад прокурорів в порядку переведения до Офісу Генерального прокурора;

Рішенням Комісії від 22.06.2022 № 2пп-22 оголошено конкурс на зайняття 11 вакантних посад прокурорів в порядку переведення до Офісу Генерального прокурора,

Рішенням Комісії від 17.11.2022 № 68пп-22 оголошено конкурс на зайняття 21 вакантної посади прокурорів в порядку переведення до Офісу Генерального прокурора;

Рішенням Комісії від 09.12.2022 № 69пп-22 оголошено конкурс на зайняття 6 вакантних посад прокурорів в порядку переведення до Офісу Генерального прокурора.

Особливий порядок призначення прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури передбачено ст. 8-1 Закону № 1697-VІІ, призначення здійснюється керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури за результатами відкритого конкурсу, який проводить конкурсна комісія у складі керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та визначених ним і Генеральним прокурором осіб.

З наведеного вбачається, що зайняття посади прокурора в органах прокуратури України здійснюється на конкурсних засадах з особливостями зайняття посади прокурорів окружних прокуратур, обласних прокуратур, в Офісі Генерального прокурора та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури і не передбачає призначення на посаду прокурора лише на підставі звернення особи, яка відповідає вимогам до кандидата на посаду прокурора визначеного ст. 27 Закону № 1697-VІІ та має досвід роботи на посаді прокурора, у тому числі і в Офісі Генерального прокурора.

Відповідно до ст. 38 Закону № 1697-VІІ до Офісу Генерального прокурора може бути призначена особа, шляхом переведення за згодою відповідної особи та за результатами конкурсу, порядок проведення якого визначається відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження.

Конкурс має включати в себе оцінку професійного рівня, досвіду, морально-ділових якостей прокурора та перевірку його готовності до здійснення повноважень в іншому органі прокуратури, у тому числі вищого рівня.

З врахуванням наведеного суд зазначає, що статус прокурора, як це визначено ст. 15 Закону № 1697-VІІ, мають особи, що займають посади в органах прокуратури України. Відповідно особа, що не займає одну із зазначених посад, не має статусу прокурора.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було звільнено з органів прокуратури наказом Генерального прокурора від 23.03.2021 № 268ц. Отже, з дня його звільнення він втратив статус прокурора, таким чином, позивач є особою, що не перебуває на службі в органах прокуратури України та не має статусу прокурора, тобто не може претендувати на зайняття посади прокурора в Офісі Генерального прокурора.

При цьому, отримати право бути призначеним на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора в порядку переведення (ст. 38 Закону № 1697-VII) позивач має можливість лише через відновлення статусу прокурора в порядку визначеному ст. ст. 27 - 35 Закону №1697-VІІ, тобто шляхом здачі кваліфікаційного іспиту та проходження стажування в окружній прокуратурі.

Надаючи оцінку доводам позивача про протиправну на його думку бездіяльність відповідача суд вважає необхідним зазначити таке.

Генеральний прокурор, відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ОСОБА_1 15.04.2023 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою від 15.03.2023 № 54151-23 про припинення його відставки та поновлення на вакантній посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення та застосування заходів впливу за адміністративні правопорушення управління нагляду за додержанням законів у місцях несвободи та органах пробації Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарних сферах чи на будь-яку іншу посаду в Офісі Генерального прокурора.

За результатами розгляду вказаної заяви листом Офісу Генерального прокурора від 21.03.2023 № 07/1/1-22123 вих. 23 ОСОБА_1 було повідомлено, що підстави для його поновлення відсутні та одночасно роз`яснено, що відповідно до положень Закону №1697-VІІ призначення на вакантну посаду прокурора стажиста відповідної окружної прокуратури здійснюється за поданням органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами проведеного цим органом конкурсного добору.

Зі звернення ОСОБА_1 вбачається, що позивачем не дотримано порядок проведення конкурсу для зайняття вакантної або тимчасово вакантної посади прокурора в порядку переведення до органу прокуратури вищого рівня, оскільки в першу чергу останнім визначено, що право на зайняття такої посади надано лише прокурорам, ким позивач не являється. По-друге звертаючись до відповідача позивачем із вимогою про припинення відставки та поновлення ОСОБА_1 на вакантній посаді прокурора позивач ставить вимоги можливість задоволення яких не передбачена Законом №1697-VІІ. Позивач, вживає термін припинення відставки. При цьому, у Законі № 1697-VІІ є лише єдине посилання на термін відставка.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 42 повноваження Генерального прокурора на адміністративній посаді припиняються в разі, зокрема, висловлення Верховною Радою України недовіри Генеральному прокурору, що має наслідком його відставку з цієї адміністративної посади;

Таким чином, термін відставка у законі вживається лише щодо однієї посади-це Генерального прокурора. При цьому, такого поняття, як припинення відставки закон не містить. Стосовно інших прокурорських посад поняття відставка не застосовується.

Враховуючи наведене у відповідача були відсутні правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 .. Таким чином в діях відповідача була відсутня протиправна бездіяльність, а лист Офісу Генерального прокурора від 21.03.2023 № 07/1/1-22123 вих. 23 є таким, що прийнятий на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач зазначає, що 07.06.2023 листом № 07/1/1-43730вих-23 Офіс Генерального прокурора підтвердив, що упродовж січня - квітня 2023 року на посади прокурорів не за результатами добору, без конкурсу в порядку переведення до органу прокуратури вищого рівня та не в порядку переведення з інших займаних посад в Офіс Генерального прокурора призначено чотирьох осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Крім того, Офісом Генерального прокурора були надані йому копії наказів про призначення вказаних осіб. Керуючись вищезазначеним, ОСОБА_1 вважає, що його також може бути призначено в Офіс Генерального прокурора.

Суд вважає зазначені твердження позивача помилковим виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були поновленні за рішенням судів на посадах прокурорів в Генеральній прокуратурі України.

Відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 7 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-ІХ, положення щодо проходження атестації поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які звільнені з органів прокуратури у зв`язку з настанням підстав, передбачених підпунктами 1 і 2 пункту 19 цього розділу та звільнені до набрання чинності цим Законом з органів прокуратури щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.

На виконання вказаних вимог Закону № 113-ІХ зазначені прокурори взяли участь в атестації, за результатами якої кадрова комісія прийняла рішення про успішне її проходження. В наказах про переведення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказана одна із таких підстав, а саме, рішення кадрової комісії.

Таким чином, вказані особи були переведенні в Офіс Генерального прокурора у відповідності з вимогами Закону № 113-ІХ та Закону № 1697-VІІ за результатами успішного проходження атестації.

Відповідна процедура переведення до Офісу Генерального прокурора була дотримана і відносно позивача за результатами успішного проходження атестації (рішення від 05.12.2019 № 9 та рішення комісії добору керівного складу органів прокуратури від 27.12.2019 № 4). Наказом Генерального прокурора від 28.12.2019 № 2662ц ОСОБА_1 було переведено на посаду начальника Департаменту нагляду за спеціальними органами правопорядку Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до усталеної судової практики обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду; порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка безпосередньо або через представника стверджує про їх порушення; вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача; під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №802/2474/17-а та постанови Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 640/14623/20, від 19.05.2021 у справі № 826/13229/16, від 31.05.2022 у справі № 750/10195/17 та ін.).

У рішеннях Європейського Суду з прав людини у справі Аксу проти Туреччини п. 50, Берден проти Сполученого Королівства п. 33, Тенасе проти Молдови зазначено що для того, щоби мати можливість подати звернення на підставі ст. 34 Конвенції, особа, неурядова організація чи група осіб мають довести, що вони є жертвами порушення прав, передбачених у Конвенції. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі.

Належних і допустимих доказів порушення своїх законних прав та інтересів позивачем не надано та судом не встановлено.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, як про визнання протиправною бездіяльності Генерального прокурора щодо відмови у припиненні відставки і не призначення на вакантну посаду прокурора Офісу Генерального прокурора, так і про - зобов`язання Генерального прокурора призначити позивача на вакантну посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів у місцях попереднього ув`язнення та застосування заходів впливу за адміністративні правопорушення управління нагляду за додержанням законів у місцях несвободи та органах пробації Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах, чи на будь-яку іншу посаду прокурора відділу в офісі Генерального прокурора.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З огляду на те, що в задоволенні позову належить відмовити, підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.