Справа № 520/12865/24
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 жовтня 2024 року № 520/12865/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДМС України у Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства викладену в листі № 6301.7-3943/63.3-24 від 04.03.2024 року.

- зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області прийняти подану 22.05.2023 року ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації та видати їй паспорт громадянина України;

- здійснити розподіл судових витрат згідно ст. 139 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що не може здійснити процедуру виходу із громадянства російської федерації та отримати довідку про вихід з громадянства російської федерації, а тому для отримання паспорту громадянина України достатнім є подання до ГУ ДМС у Харківській області декларації про відмову від іноземного громадянства.

Фактично відповідач вдруге за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 від 22.05.2023 року не надав оцінки наведених в ньому підстав для подачі декларації. Висновків суду, наведених в рішенні Другого апеляційного адміністративного суду від 21.12.2023 року у справі № 520/18177/23, щодо доводів наведених позивачем в зверненні від 22.05.2023 року, не враховано.

Позивач не погоджується з наданою відповіддю, яка за своєю суттю фактично є відмовою від прийняття поданої нею декларації та вважає такі дії відповідача протиправними і такими, що порушують її права за захистом яких вона змушена звертатися до суду з цим позовом.

Вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 року позовну заяву - повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.05.2024 по справі № 520/12865/24 - скасовано. Справу №520/12865/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Ухвалою суду від 16.08.2024 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник відповідача, у встановлений судом строк, правом надати відзив не скористався.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , первісно набула громадянство російської федерації, з 01.04.2004р. по 19.05.2023р. зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Указом Президента України від 25.01.2022р. №32/2022 була прийнята до громадянства України та подала письмове зобов`язання припинити іноземне громадянство.

15.09.2022р. була документована тимчасовим посвідченням громадянина України.

За викладеним у позові твердженням заявника, наразі відсутня змога розпочати процедуру виходу з громадянства російської федерації.

22.05.2023р. заявник подав до ГУ ДМС у Харківській області супровідний лист та звернення із назвою "Декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації", наполягаючи на відсутності фізичної можливості відмовитись від громадянства російської федерації у спосіб подання відповідного письмового документа до компетентних органів російської федерації та порушенні органами державної влади України принципу належного урядування.

За цим зверненням суб`єктом владних повноважень було вчинено відмову, оформлену листом від 20.06.2023р. №6301.6.2-10964/63.3-23 та умотивовану тим, що обов`язок припинити іноземне громадянство покладений на особу набувача громадянства України, згідно з Законом України від 18.01.2001р. №2235-ІІІ «Про громадянство» у редакції Закону України від 14.12.2021р. №1941-ІХ та наказом МВС України від 28.12.2021р. №989 подана заявником декларація про відмову від громадянства російської федерації поширюється на випадки, відсутні у відносинах за участю заявника (а саме: наявність визначних заслуг перед Україною; наявність державного інтересу України; захист іноземним громадянином територіальної цілісності та незалежності України; переслідування іноземців у країні громадянського походження).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду 21.12.2023 року по справі 520/18177/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 по справі № 520/18177/23 - скасоване.

Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання дій протиправними та спонукання до повторного розгляду звернення задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства викладену в листі № 6301.6.2-10964/63.3-23 від 20.06.2023 року.

Зобов`язано Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.05.2023 року з урахуванням висновків суду.

04.03.2024 року ГУ ДМС України в Харківській області повторно розглянуло звернення ОСОБА_1 від 22.05.2023 року та повідомило позивача листом № 6301.7-3943/63.3-24 від 04.03.2024 року про відсутність у ГУ ДМС України в Харківській області правових підстав для прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону №2235-III громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону №2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону №2235-III, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2235-III, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно з частиною 8 статті 8 Закону №2235-III, особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Частиною 1 статті 1 Закону №2235-III передбачено, що декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2235-III, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III, однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (частина 1 статті 1 Закону №2235-III).

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до статті 19 Федерального Закону «Про громадянство російської федерації» (далі Закон), вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території російської федерації, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи в загальному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону. Вихід з громадянства російської федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 цього Федерального закону.

Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що, заява з питань громадянства російської федерації подається за місцем проживання заявника: a) особою, яка проживає на території російської федерації, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ; б) особою, яка проживає за межами російської федерації і не має місця проживання на території російської федерації, - дипломатичного представництва або консульської установи російської федерації, що знаходяться за межами російської федерації.

Відповідно до статті 35 Закону, розгляд заяви стосовно громадянства російської федерації, поданої особою, зазначеною в пункті б частини 1 статті 32 Закону, та прийняття рішення про прийняття до громадянства російської федерації чи про вихід з громадянства російської федерації в спрощеному порядку здійснюється в строк до шести місяців з дня подання заяви і всіх необхідних документів, оформлених належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , Указом Президента України від 25.01.2022 року № 32/2022 прийнята до громадянства України відповідно до ст. 9 Закону України № 2235-Ш «Про громадянство України».

15.09.2022 року позивач документована тимчасовим посвідченням громадянина України, терміном дії до 25.01.2024 року, яке отримала 16.09.2022 року.

При поданні документів на набуття громадянства України (в січні 2022 року) позивачем, у відповідності до присів ст. 9 Закону України № 2235-Ш «Про громадянство України» та Порядку провадження заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 р № 215, окрім іншого було подано зобов`язання припинити іноземне громадянство.

24.02.2022 року росія здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, в Україні Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан, який діє по теперішній час. Всі дипломатичні відносини з рф розірвано, консульські та дипломатичні установи рф припинили свою роботу в Україні на невизначений термін.

Позивач, як особа, яка має постійне місце проживання в Україні, опинилася в ситуації за якої вона, в силу незалежних від неї причин, не має можливості виконати вимоги Закону України № 2235-ІІІ «Про громадянство України» та надати документ, котрий підтвердив би припинення громадянства рф, оскільки за приписами законодавства рф, а саме Федерального закону «Про громадянство російської федерації» від 31.05.2002 р. 62-Ф3 та Положення про порядок розгляду питань громадянства рф, затвердженого Указом президента рф № 1325 від 14.1 1.2002 р. які загалом містять аналогічні положення:

Заява з питання громадянства російської федерації та документи, необхідні для припинення громадянства російської федерації, подаються за місцем проживання заявника:

особою, яка проживає на території російської федерації. - в територіальний орган Міністерства внутрішніх справ російської федерації;

особою, яка проживає за межами російської федерації і не мас місця проживання на території російської федерації, - в дипломатичне представництво чи консульську установу російської федерації, що знаходяться за межами російської федерації, (п. 1 розділу І Положення та ч. 1 ст. 32 Федерального закону).

При цьому при виході з громадянства російської федерації особою, яка проживає на території іноземної держави, разом із заявою подається: документ, що підтверджує дозвіл повноважного органу іноземної держави на проживання у цій державі (у разі відсутності цих даних у паспорті заявника).

Суд вважає, що наведене унеможливило для позивача, як особи яка постійно проживає на території України, здійснити процедуру виходу з громадянства рф та отримати відповідну довідку про вихід з громадянства, оскільки процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України в Україні не здійснюється, а оформити такий вихід на території іншої держави можливо виключно у випадку, якщо є документи, які підтверджують право на постійне проживання в цій державі, чого у позивача не має. Наведені причини є незалежними від позивача.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що неотримання ОСОБА_1 документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від неї причин.

Варто зауважити, що, відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2235-III, невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (у даному випадку 6 місяців) є прямо встановленою підставою для подання декларації про відмову від іноземного громадянства (пункт 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III).

У зв`язку з чим, суд вважає, що позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства, а тому дії відповідача щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства викладену в листі № 6301.7-3943/63.3-24 від 04.03.2024 року є протиправними.

Саме до такого висновку дійшов Другий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21.12.2023 у справі №520/18177/23 між тими ж сторонами, яке набрало законної сили, та яким зобов`язано Управління повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.05.2023 року з урахуванням висновків суду.

Виконуючи рішення суду, відповідач повторно протиправно не прийняв декларацію з підстав відсутності правових підстав на її прийняття.

За таких установлених обставин справи, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень та на підставі частини другої статті 9 КАС України, частини другої статті 245 КАС України, суд у цій справі дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області прийняти подану 22.05.2023 року ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Обираючи спосіб захисту порушених прав, суд зазначає, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, він не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Щодо позовної вимоги про видачу позивачу паспорта громадянина України, то у її задоволенні слід відмовити, бо така є передчасною, позаяк таке питання вирішується відповідачем після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, котра у спірних правовідносинах не приймалась, а питання видачі паспорта відповідачем не розглядалось.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень законодавства вбачається, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Тобто, в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним за встановленням судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Таким чином, для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

З огляду на наведене, вказана позовна вимога про зобов`язання видати паспорт є такою, що спрямована на майбутнє, тобто на відносини, відносно яких на даний момент відсутні докази того, що вони будуть порушені суб`єктом владних повноважень, оскільки предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивача.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 21-438а12, у своїй постанові від 26 березня 2013 року прийшов до правового висновку про те, що відповідно до ч. 1 статті 2, п.п. 6, 8 ч. 1 статті 3, ч. 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси позивачів.

За таких обставин, суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства викладену в листі № 6301.7-3943/63.3-24 від 04.03.2024 року.

Зобов`язати Головне управління державної міграційної служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) прийняти подану 22.05.2023 року ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Суддя Бадюков Ю.В.