Справа № 340/7564/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 340/7564/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 ( суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/7564/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18 липня 2023 року:

№0000/5378/2404 якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 322 967,05 грн.

№0000/5382/2404 якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 22 067,83 грн.

№0000/5383/2404 якими на підставі пп5.3.2 п.54.3 статті 54, п.121.1 статті 121 ПК застосовано штрафні санкції у сумі 1020 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів за 2021-2022 роки;

№0000/5399/2404 якими на підставі пп5.3.2 п.54.3 статті 54, п.120.1 статті 120 ПК застосовано штрафні санкції у сумі 680 грн, за неподання декларацій про майновий стан і доходи фізичної особи за 2021-2022 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення: від 18 липня 2023 року №0000/5378/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 322 967,05 грн. За основним платежем та 80 741,76 грн. за штрафними санкціями; від 18 липня 2023 року №000/5382/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 22 067,83 грн. за основним платежем та 5 516,96 грн. за штрафними санкціями. від 18 липня 2023 року №0000/5383/2404, яким на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 і пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 1020,00 грн. від 18 липня 2023 року №0000/5399/2404, яким на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 680,00 грн.Так, в акті перевірки податковим інспектором зроблено припущення про порушення норм податкового законодавства в частині ненадання на перевірку документів при здійсненні податкового контролю, а також про отримання ОСОБА_1 товару, як додаткове благо, Отже, беручи до уваги прийняття поданих ФОП ОСОБА_1 податкових декларацій платника єдиного податку за 2021-2022 роки, за перевірений період до моменту припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування, що є підставою для застосування спеціальних правил, визначених у главі 1 розділу XIV Податкового кодексу України. За вимогами, які діяли у відповідний період (01.01.2021-01.02.2022) платники єдиного податку поділялися на групи, до другої групи відносилися фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Отже, такі фізичні особи-підприємці не повинні підтверджувати первинними документами витрати на придбання товарів/послуг у відповідності та з урахуванням вимог п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України. Водночас, такі фізичні особи- підприємці повинні підтверджувати факт включення або не включення певних доходів до загального складу доходу (ст.292 Податкового кодексу України).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року позов задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18 липня 2023 року №0000/5382/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 22 067,83 грн., штрафна санкція у сумі 5 516,96 грн.

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення- рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18 липня 2023 року №0000/5378/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 322 967,05 грн., штрафна санкція у сумі 80 741,76 грн.

визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18 липня 2023 року №0000/5399/2404, яким накладено штраф у сумі 680 грн.

В іншій частині вимог - відмовлено.

З апеляційною скаргою на рішення суду звернувся відповідач в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що проведеною перевіркою встановлено відсутність будь яких документів (договорів, платіжних документів про оплату за товар тощо) щодо придбання ТМЦ фізичною особою платником податків ОСОБА_1 ,що свідчить про отримання таких товарів безоплатно. Перевіркою правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування, утримання та своєчасності сплати (перерахування) до бюджету військового збору за 2021 рік встановлено порушення пп.1.2, пп.1.3, пп.1.6 п. 16 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), а саме: не оподаткування доходу в загальній сумі 1471188,40 грн. отриманого як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни в результаті чого перевіркою донараховано військовий збір на загальну суму 22067,83 грн., . в т. ч. за 2021 рік в сумі 14380,82 грн., за 2022 рік в сумі 7687,01 грн. За результатами проведеної перевірки встановлено порушення вимог підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями), а саме заниження суми військового збору на загальну суму 22067,83 грн., . в т. ч. за 2021 рік в сумі 14380,82 грн., за 2022 рік в сумі 7687,01 грн. .(ст. 22, 23). Разом з тим, невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст.16, ст.36 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями). Таким чином, дії фізичної особи платника податків ОСОБА_1 є умисними, оскільки вона свідомо, створила умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом. Платник податків мала можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема подати декларацію про майновий стан і доходи без заниження сум одержаного доходу, однак не вжила достатніх заходів для цього через те, що діяла нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. Зважаючи на те що ГУ ДПС у Кіровоградській області не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 31 грудня 2020 року по 01 лютого 2022 року ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с.15-29).

Перебувала на спрощеній системі оподаткування (2 група) (а.с.15-29).

У 2021 році задекларувала дохід у сумі 958721,40 грн, а в 2022 році 512467 грн (а.с.15-29).

02 червня 2023 року Управління прийняло наказ №727-п про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_1 з 08 червня 2023 року тривалістю 5 робочих днів стосовно періоду діяльності з 31 грудня 2020 року по 01 лютого 2022 року щодо дотримання податкового, валютного і іншого законодавства, а також законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.71).

Підстава призначення перевірки припис підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

08 червня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про проведення документальної перевірки підприємницької діяльності у зв`язку з її припиненням (а.с.74).

Перевірку провели у період з 08 по 14 червня 2023 року, а її акт склали 21 числа того ж місяця і року (а.с.15-29).

Під час перевірки позивач не надала первинні документи походження товару, який реалізувала, а також первинні документи реалізації.

Не надала книгу обліку доходів і виписки руху коштів по банківських рахунках.

Податкові інспектори зробили висновок, що ОСОБА_1 не довела отримання доходу від підприємницької діяльності, тому задекларовані кошти визнанні доходом фізичної особи, котрий належить оподаткувати.

Керівник Управління погодився з таким висновком і 18 липня 2023 року прийняв спірні податкові повідомлення-рішення.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Виходячи з обставин справи, встановленими порушеннями є: не подання податкової декларації про майновий стан за 2021, 2022 роки; статті 164, пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177 ПК України, в результаті чого занижена сума податку на доходи фізичних осіб, який підлягає декларуванню та сплаті в бюджет; підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, в результаті чого не утриманий та не перерахований до бюджету військовий збір з чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності.

Положеннями ст. 79 ПК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; допуск до перевірки; вивчення наданих платником податків документів та/або інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає, що податкова перевірка відбулася як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та прийняти відповідне рішення.

Положеннями підпункту 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що додаткові блага кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до підпункту 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Пунктом 292.6 статті 292 ПК України передбачено, що датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Згідно з пунктом 292.13 статті 292 ПК України дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 Податкового кодексу України.

Таким чином, у разі якщо фізична особа-підприємець платник єдиного податку отримує дохід у готівковій формі, він має бути відображений у Книзі обліку доходів.

Для єдинників, на відміну від загальносистемників, норми, яка б зобов`язувала мати підтверджуючі документи щодо походження товару, у гл. 1 р. XIV ПКУ немає.

Окрім того, не всі фізособи-єдинники ведуть облік витрат, а лише представники групи 3 платники ПДВ (пп.пп. 296.1.1, 296.1.2 ПКУ).

Згідно з п. 121.1 ПКУ, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових й інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів із питань обчислення та сплати податків і зборів протягом установлених ст. 44 ПКУ строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих із Єдиного реєстру податкових накладних) або їх копій під час здійснення податкового контролю у випадках, передбачених ПКУ, призводять до накладення штрафу в розмірі 510 грн. За ті самі дії, учинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, загрожує штраф у розмірі 1020 грн.

Платником податків зобов`язані забезпечити зберігання документів визначених п.44.1 ст.44 ПК, а також документів пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органі протягом не менш як 1095 днів (2555 днів для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, відповідно до статті 39 ПК) з дня подання податкової звітності, для складання якої використовуються зазначені документи.

При заповненні податкової декларації платник єдиного податку фізичної особи підприємця використовують дані книги обліку доходів або книги обліку доходів та витрат, тому їх показника у відповідності до норм п.44.1 ст.44 ПК повинні бути підтверджені первинними документами, які мають право вивчати та перевіряти контролюючі органи під час проведення перевірок згідно з п. 20.1.6 п.20.1 ст.20 ПК

Таким чином, податкове повідомлення рішення №0000/5383/2404 яким застосовано штрафні санкції у сумі 1020 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів за 2021-2022 роки, прийнято правомірно, отже відсутні підстави для його скасування.

Як передбачено пп.2 п. 291.4 ст. 291 ПК України, друга група суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності - це фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1 500 000 гривень.

Щодо податкового повідомлення-рішення №0000/5378/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 322 967,05 грн., штрафна санкція у сумі 80 741,76 грн.

Як передбачено, пунктами 292.1, 292.16 статті 292 ПК України, визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб`єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування. Право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку. При цьому якщо протягом календарного року платники першої і другої груп використали право на застосування іншої ставки єдиного податку у зв`язку з перевищенням обсягу доходу, встановленого для відповідної групи, право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році такі платники мають за умови неперевищення ними протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що на виконання пункту 296.2 статті 296 ПК України платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу. Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.

Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду, у разі перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, або самостійного прийняття рішення про перехід на сплату податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої (фізичні особи - підприємці) груп, або відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом (підпункт 296.5.1 пункту 296.5 статті 296 ПК України).

Як передбачено пунктом 296.1 статті 296 ПК України, платники єдиного податку першої - третьої груп ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1-296.1.3 цього пункту.

Підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів.

Згідно з підпунктом 296.5.2 пункту 296.5 статті 296 ПК України, у податковій декларації окремо відображаються обсяг доходу, оподаткований за ставками, визначеними для платників єдиного податку першої та другої груп, та обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків, обсяг доходу, оподаткований за новою ставкою єдиного податку, обраною згідно з умовами, визначеними цієї главою, авансові внески, встановлені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу.

Наведені положення податкового законодавства свідчать про те, що доходом від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана суб`єктом підприємницької діяльності в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій). Тобто, до доходу від реалізації товарів (робіт, послуг) необхідно включати суми всіх коштів, що надійшли на розрахунковий рахунок або (та) в касу платника єдиного податку підприємця у звітному податковому періоді.

Відповідно до п.п. 291.2, 291.3 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Громадяни, які мають можливість виконувати податкові обов`язки та які на сьогодні не подали декларації про майновий стан і доходи за звітний (податковий) 2021 рік, повинні не зволікати та подати декларацію не пізніше 19 липня 2022 року.

Цей термін передбачений Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану»

Так, платники податків, які відповідно до норм розділу IV Податкового кодексу України зобов`язані подати декларацію про майновий стан і доходи та мають можливість виконувати свої податкові обов`язки щодо дотримання термінів подання звітності, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України № 2260 за умови подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

З 1 січня 2023 року розпочалося декларування громадянами доходів, отриманих протягом 2022 року, і тривала до 1 травня 2023 року (включно).

Відповідно до пп. 177.5.2 ПКУ фізичні особи підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку, або переходять на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, або перейшли із спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, подають податкову декларацію про майновий стан і доходи (далі податкова декларація) за результатами звітного року, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на (перехід із) спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені пп. 177.5.1 ПКУ, що настануть у звітному податковому році.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова декларація платника єдиного податку- фізичної особи-підприємця (для першої та другої груп-річна) за податковий звітний період 2021 року, граничний термін подання якої 01.03.2022 року подано до контролюючого органу та прийнято останнім 02.02.2022 року , про що свідчить квитанція №2 (ас33), за податковий звітний період 2022 року подано до контролюючого органу та прийнято останнім 02.02.2022 року (ас41,42). Податкова декларація про майновий стан і доходи (для підприємців) подана позивачем лише за звітний період 2022 року та прийнята контролюючим органом 22.01.2021 року (ас39.40).

Вподальшому, 1 та 2 групи спрощеної системи з 01.04.2022 року звільнені від обов`язкової сплати єдиного податку.

Але даний виняток не розповсюджується на позивача, оскільки станом на 01.02.2022 року відбулася державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Таким чином, згідно з підпунктом 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу, тому податкове повідомлення-рішення №0000/5378/2404 прийнято відповідачем правомірно як і похідне податкове повідомлення-рішення №0000/5399/2404, яким накладено штраф у сумі 680 грн. за неподання декларацій про майновий стан і доходи фізичної особи за 2021-2022 роки

Щодо податкового повідомлення-рішення №0000/5382/2404, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на 22 067,83 грн., штрафна санкція у сумі 5 516,96 грн.

Абзацом першим пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

За змістом підпунктів 1.2 та 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Правове регулювання даного питання, дає підстави для висновку, що кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подавати у зв`язку з цим до податкового органу податкову звітність.

Водночас, для застосування наведених норм права слід встановити, чи дійсно у спірному періоді особа отримала дохід, якщо так - в якому саме розмірі і чи підлягав він оподаткуванню.

Ці обставини, поміж інших, входили до предмету доказування у даній справі.

Тож спірне податкове повідомлення-рішення винесено правомірно.

З огляду на наведене, колегія суддів не може визнати законними і обґрунтованими рішення суду першої інстанції, оскільки ненадання правової оцінки обставинам справи, що входять до предмета доказування у справі, а так само і неповне встановлення судом предмета доказування у справі, свідчить про недотримання судом вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи.

У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 в адміністративній справі №340/7564/23 скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18 липня 2023 року №0000/5382/2404, податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18 липня 2023 року №0000/5378/2404, податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Кіровоградській області від 18 липня 2023 року №0000/5399/2404.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 в адміністративній справі №340/7564/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 жовтня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова