Справа № 340/5031/24
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Кропивницький Справа № 340/5031/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльністю протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В И К Л А Д О Б С Т А В И Н:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Пузира В.О., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 13.05.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення про направлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, забезпечивши ОСОБА_1 направленням відповідної форми та необхідними для проходження військово-лікарської комісії документами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що єдиним можливим наслідком за результатами звернення військовослужбовця до військової частини із рапортом про направлення його на медичний огляд військово-лікарською комісією є саме прийняття рішення про видачу йому такого направлення або відповідно про відмову у його видачі з відповідним обґрунтуванням, чого відповідачем зроблено не було.

05 серпня 2024 року суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду винесла ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкрила провадження у справі. Цією ухвалою суд вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в яких наполягав на тому, що дистанційне направлення ВЛК неможливе, оскільки військовослужбовцю необхідно отримати перелік необхідних документів, в тому числі саме направлення на військову-лікарську комісію, яке видається командиром військової частини за попереднім оглядом та наданням рекомендації начальником медичного пункту цієї військової частини. У зв`язку із вказаним позивачеві було відмолено у задоволенні його рапорту та запропоновано прибути до місця дислокації військової частини НОМЕР_2 для вирішення окреслених у рапорті питань (а.с.40-41).

Представником позивача подано відповідь на відзив у якому вказує, що доводи наведені Відповідачем у відзиві є такими, що не спростовують та, більше того, підтверджують бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо неприйняття рішення за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 (а.с.47-48).

У період з 02.10.2024 по 21.10.2024 суддя Казанчук Г.П. тимчасово не здійснювала правосуддя у зв`язку з перебуванням у відпустці.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді заступника командира бойової машини піхоти навідника-оператора у військовому званні старшого солдата.

У зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що унеможливлює належне виконання військового обов`язку, ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 подано рапорт від 13.05.2024 із проханням щодо надання можливості проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/ непридатності до військової служби шляхом видачі направлення на медичний огляд відповідною військово-лікарською комісією (а.с.11).

Вказаний рапорт надіслано засобами поштового зв`язку супровідним листом від 13.05.2024, що підтверджується описом-вкладенням, фіскальним чеком та списком поштового відправлення № 870 (а.с.12).

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено, що вищезазначений рапорт Військовою частиною НОМЕР_2 отримано 22.05.2024 (а.с.13).

Позивач в позовній заяві вказує, що станом на день подачі даного позову до суду Відповідачем вказаний рапорт не розглянуто, рішення про направлення Позивача на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією не прийнято.

Відповідачем надано лист від 22 травня 2024 року, який був направлений представнику позивача 27 травня 2024 року, яким запропоновано подати рапорт безпосередньому командиру та повернутися до свого підрозділу (а.с.42-43).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232- XII (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з абзацами першим-шостим частини другої статті 24 Закону № 2232- ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби.

Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту «г» частини другої, пункту «г» частини третьої, підпункту «д» пункту 1, підпункту «в» пункту 2 частини четвертої, підпунктів «е» пунктів 1 і 2, підпункту «в» пункту 3 частини п`ятої та підпункту «е» пункту 1, підпункту «д» пункту 2, підпункту «в» пункту 3 частини шостої статті 26 цього

Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Відповідно до пункту 1441 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008), для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Абзацом першим пункту 1444 Положення № 1153/2008 встановлено, що у разі прибуття до місця служби військовослужбовця, військову службу якого призупинено, командир (начальник) військової частини з`ясовує підстави його відсутності і негайно інформує про це орган досудового розслідування та орган управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням. Командування військової частини або орган управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України здійснює супроводження військовослужбовця до органу досудового розслідування.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються.

У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.

Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу (пункт 1446 Положення № 1153/2008).

Отже, військовослужбовець, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, і військову службу якого призупинено, вважається таким, що не виконує (не несе) обов`язків військової служби, і може бути звільнений з військової служби під час дії воєнного стану виключно на підставі підпункту «в» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання).

Така особа може бути звільнена з військової служби з інших підстав лише після продовження його військової служби у порядку, встановленому пунктом 1446 Положення № 1153/2008.

Відповідачем не надано доказів того, що служба позивача призупинена внаслідок внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 від 16.07.2024 року №197 позивача зараховано у розпорядження командира військової частини, а отже його служба продовжується й надалі.

Згідно зі статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Відповідно до абзацу двадцять першого підпункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40 (далі Інструкція № 40), рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з підпунктом 3.7 Інструкції № 40 приймання та первинне опрацювання документів після їх доставки до військової частини (установи) здійснюється з використанням засобів поштового зв`язку і технічних засобів зв`язку, з використанням системи електронної взаємодії органів виконавчої влади, а також кур`єрською та фельд`єгерською службою (нарочним).

Поштою та через кур`єрську службу (нарочним) доставляються письмова кореспонденція, поштові картки, бандеролі, дрібні пакети, а також періодичні друковані видання.

Фельд`єгерською службою доставляється спеціальна кореспонденція. Каналами технічних засобів зв`язку доставляються: факсограми, телефонограми, електронні документи із застосуванням електронного цифрового підпису та документи в електронній формі без електронного цифрового підпису (у сканованій формі).

З наведеного слідує, що рапорти військовослужбовців, можуть подаватися особисто, за допомогою засобів поштового зв`язку і технічних засобів зв`язку, з використанням системи електронної взаємодії органів виконавчої влади, а також кур`єрською та фельд`єгерською службою (нарочним).

Таким чином позивач не позбавлений права подавати рапорти дистанційно.

Правила проведення медичного огляду військовослужбовців передбачені главою 6 розділу ІІ Положення № 402, згідно з пунктом 6.1 якого направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів

Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.

Відповідно до статті 233 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. Піклування командира (начальника) про здоров`я підлеглих є одним з основних його обов`язків у діяльності щодо забезпечення постійної бойової готовності військової частини (підрозділу).

Згідно зі статтею 234 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», збереження і зміцнення здоров`я військовослужбовців досягається шляхом проведення командирами (начальниками) заходів, спрямованих на створення здорових умов служби і побуту, систематичного загартовування і фізичного розвитку, виконання санітарно-гігієнічних, протиепідемічних і лікувально-профілактичних заходів.

Статтею 248 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначено, що медичний контроль за станом здоров`я військовослужбовців здійснюється шляхом проведення: щоденного медичного спостереження за ними у процесі бойової підготовки і в побуті; медичних оглядів; поглиблених і контрольних медичних обстежень.

Відповідно до статті 87 зазначеного Закону, підготовка медичних документів, необхідних для проходження військовослужбовцем медичного огляду військово-лікарською комісією, та доповідей командирові бригади про його результати покладається на начальника медичної служби бригади.

На стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора) (ст. 260 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»).

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що військовослужбовці підлягають медичному огляду військово-лікарською комісією, якій надане право приймати постанови щодо придатності особи до військової служби.

Направлення на медичний огляд військовослужбовців повинне проводитись уповноваженими особами тієї військової частини, у якій військовослужбовець проходить військову службу, якому передує подання ним відповідного рапорту.

Отже, оскільки позивач перебуває у розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_2 , останній зобов`язаний приймати відповідні рішення на підставі рапортів військовослужбовців.

У зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що унеможливлює належне виконання військового обов`язку, ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 подано рапорт від 13.05.2024 із проханням щодо надання можливості проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення придатності/ непридатності до військової служби шляхом видачі направлення на медичний огляд відповідною військово-лікарською комісією (а.с.11).

Вказаний рапорт надіслано засобами поштового зв`язку супровідним листом від 13.05.2024, що підтверджується описом-вкладенням, фіскальним чеком та списком поштового відправлення № 870 (а.с.12).

Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення встановлено, що вищезазначений рапорт Військовою частиною НОМЕР_2 отримано 22.05.2024 (а.с.13).

Згідно з абзацом 2 пункту 12 Положення № 1153/2008 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

За наслідком розгляду рапорту військовослужбовця командир військової частини зобов`язаний видати відповідний наказ чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

Відповідачем не було розглянуто рапорту позивача по суті, чим вчинено протиправну бездіяльність.

Водночас, зважаючи на не розгляд по суті рапорту позивача про його направлення на військово-лікарську комісію, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача направити позивача на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану його здоров`я щодо придатності до подальшої військової служби, оскільки прийняття рішення про задоволення рапортів позивача про його направлення на військово-лікарську комісію, або ж про відмову у їх задоволенні, відноситься виключно до дискреційних повноважень Відповідача , які суд не вправі перебирати на себе.

Суд роз`яснює, що у випадку прийняття відповідачем будь-яких рішень за результатами розгляду рапортів позивача, останній, у випадку незгоди з прийнятими рішеннями, не позбавлений права звертатися до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача розглянути відповідний рапорт.

Вимога про прийняти рішення про направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом не встановлено судових витрат, які б підлягали розподілу.

Керуючись статями 132, 139, 143, 242-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльністю протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 13.05.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 13.05.2024 про направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК