Справа № 320/9767/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9767/21 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Степана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року, прийнятого у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Київській області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України "По особовому складу" від 06.07.2021 № 857 о/с, в частині призначення полковника поліції ОСОБА_1 заступником начальника Броварского районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у порядку переведенння та звільнення з посади заступника начальника Департаменту протидії нарокозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області "По особовому складу" від 12.07.2021 № 179 о/с, в частині призначення полковника поліції ОСОБА_1 , який прибув з апарату центрального органу управління Національної поліції України, заступником начальника управління поліції - начальником кримінальної поліції Броварського районного управління поліції;

поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді застуника начальника Депаратаменту - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків з 06.07.2021;

стягнути з Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення (заробіток) за час вимушеного прогулу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2023 у справі № 320/9767/21 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Позивач вказує, що 05.05.2021 за підписом начальника Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України йому вручене письмове персональне попередження про наступне вивільнення, відповідно до якого оголошено, що посаду, яку він обіймав скорочено, та вказано про можливе наступне звільнення зі служби в поліції згідно п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Цього ж дня (05.05.2021) в Департаменті кадрового забезпечення Національної поліції України позивачу було запропоновано перелік вакантних посад по підрозділах апарату Національної поліції України, серед яких не було жодної рівнозначної посади.

Однак, на протязі травня - червня 2021 року позивачу не було запропоновано жодної вакантної посади.

У своєму рапорті від 01.07.2021, адресованому позивачем до Національної поліції України, останній повідомив, що наданий для ознайомлення 05.05.2021 перелік вакантних посад по підрозділах апарату Національної поліції України не містив жодної рівнозначної вакантної посади і що до цього часу йому не було запропоновано жодної вакантної посади в Національній поліції України, а також, що він має намір та бажання продовжувати службу у Національній поліції України, тому вважає за необхідне щоб йому було забезпечено ознайомлення з переліком всіх рівнозначних вакантних посад, які є у Національній поліції України для подальшого вирішення питання щодо призначення його на одну з цих посад.

03.07.2021 позивач вказує, що поштою отримав від Національної поліції України письмовий лист під № 3358/12/1/2/032021, яким було повідомлено, що відповідно до п. 2 ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті. Додатком до цього листа надіслано перелік вакантних посад., але серед них також не було жодної рівнозначної посади.

Проте, вже 06.07.2021 наказом Національної поліції України «По особовому складу» № 857 о/с полковника поліції ОСОБА_1 (0009687) призначено заступником начальника Броварського районного управління поліції - начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у порядку переведення, звільнивши його з посади заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків. Підстава: доповідна записка полковника поліції Кобця С.В. , начальника департаменту кадрового забезпечення від 05.05.2021.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області «По особовому складу» від 12.07.2021 № 179 о/с призначено полковника поліції ОСОБА_1 (0009687), який прибув з апарату центрального органу управління Національної поліції України заступником начальника управління поліції - начальником кримінальної поліції Броварського районного управління поліції, установивши йому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, посадовий оклад у розмірі 3 250 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 75 відсотків, з 06.07.2021, та установивши, відповідно до ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», вислугу років в поліції, яка дає право на встановлення надбавки за стаж служби та надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 06.07.2021 - 15 років 7 місяців 23 дні. Підстава: Наказ Національної поліції України від 06.07.2021 № 857 о/с, подання від 07.07.2021, розрахунок вислуги років в поліції для встановлення надбавки за стаж служби від 07.07.2021.

Позивач вважає, що відповідач не виконав приписів ст. ст. 40, 49-2 Кодексу законів про працю України, та не запропонував, одночасно з персональним попередженням про наступне вивільнення у зв`язку із скороченням посади, яку обіймав позивач, всі без виключення вакантні посади, у тому числі рівнозначні, в будь-яких органах (закладах, установах) поліції, а не тільки в тому, де він проходив службу. Так, 05.05.2021 позивачу було запропоновано перелік вакантних посад виключно по підрозділах апарату Національної поліції України, а не по всіх органах поліції, які навіть не містили жодну рівнозначну посаду, а були всі нижчими посадами. В переліку посад, що були отримані позивачем поштою 03.07.2021 (за два дні до призначення позивача на нову посаду), містилася лише незначна частина вакантних посад по Головних управліннях Національної поліції України по областях, серед яких також не було жодної рівнозначної посади. Всі запропоновані позивачу вакантні посади були не рівнозначними і складали лише незначну частину всіх вакантних посад Національної поліції України, що виключало можливість позивачу обрати необхідну посаду для переведення на неї та подальшого проходження служби.

Позивач звертає увагу, що посада начальника кримінальної поліції Броварського районного управління поліції, на яку був переведений позивач у зв`язку із скороченням його попередньої посади, взагалі не містилася у жодному із запропонованих списків вакантних посад. Тобто позивач був переміщений на посаду яка навіть не пропонувалася йому до обрання у жодному з переліків, що свідчить про очевидну недостовірність задекларований відповідачем усіх вакантних посад, що могли були вільними і могли бути запропоновані для переведення.

Позивач зазначає, що у цих двох списках вакантних посад, незважаючи на те, що там не було жодної рівнозначної посади, були посади з більшими посадовими окладами (як у Центральному апараті, так і в територіальних підрозділах), ніж у Броварському РУП, але його призначили саме до Броварського РУП.

Позивач наголошує, що на час призначення його на посаду начальника кримінальної поліції Броварського районного управління поліції була вільна рівнозначна посада в центральному апараті Національної поліції України - заступника начальна Департаменту карного розшуку Національної поліції України.

Крім того, у профільному підрозділі боротьби з наркозлочинністю, де до цього проходив службу ОСОБА_1 , йому не запропонували жодної вакантної посади, але при цьому до призначення до Броварського РУП на ОСОБА_1 поклали тимчасове виконання обов`язків головного оперуновноваженого у підрозділі боротьби з наркозлочинністю, що на думку позивача свідчить про цілеспрямоване бажання керівництва Національної поліції України поставити позивача в такі рамки, щоб він самостійно прийняв рішення про звільнення.

Позивач вважає, що до правовідносин щодо переведення працівника на роботу до іншої місцевості застосовуються норми Кодексу законів про працю України, оскільки такі правовідносини не врегульовані Законом України «Про національну поліцію». Тому, висновки суду першої інстанції, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню норми трудового законодавства, а виключно положення спеціального законодавчого акту Закону України «Про Національну поліцію» є помилковими, оскільки такий нормативно-правовий акт не містить підстави та порядок переміщення поліцейського на посаду в межах однієї місцевості чи до іншої місцевості, а тому до таких правовідносин і підлягає застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України.

Позивач зазначає, що оскаржуваний наказ Національної поліції України «По особовому складу» № 357 о/с від 06.07.2021 прийнятий на підставі доповідної записки полковника поліції Кобця С.В. , начальника Департаменту кадрового забезпечення від 05.07.2021, що на його переконання, не передбачено Порядком підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції та Переліком документів з питань проходження служби, затвердженими наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про Національну поліцію», який є спеціальним у спірних правовідносинах, не містив визначення поняття «рівнозначна посада». Положення ч.2 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», на яку посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, містить лише поняття вищої посади, і не визначає рівнозначної посади.

Позивач наголошує, що посада, яку попередньо обіймав позивач, а саме заступника начальника Департаменту - начальником управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків, та посада, на яку був переведений позивач, начальника кримінальної поліції Броварського районного управління поліції належать до різних груп оплати праці. Так, відповідно до додатку № 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», «Схема посадових окладів поліцейських міжрегіональних територіальних органів Національної поліції» розмір посадового окладу в центральному органі за посадою «Заступник начальника Департаменту» складає 7 400 грн. Відповідно до додатку № 7 до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», «Схема посадових окладів поліцейських управлінь, відділів (відділень) поліції» розмір посадового окладу за посадою «Заступник начальника: управління поліції, відділу поліції» складає у м. Київ - 3 450 грн, інші - 3 250 грн. Тобто, розмір посадового окладу за посадою, на яку будо призначено позивача до Броварського РУП (3 250 грн) приблизно у 2,3 рази менше ніж розмір посадового окладу (7 400 грн) за посадою заступника начальника Департаменту, що на думку позивача, очевидно свідчить про нерівнозначність таких посад за грошовим забезпеченням, що спростовує висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем, що обидві посади відрізняються у грошовому забезпеченні для визначення чи є такі посади рівнозначними. На переконання позивача, вимога щодо наявності присвоєного спеціального звання "полковник поліції" при заміщенні на посади в тих чи інших органах Національної поліції не означає про рівнозначність таких посад.

Також, позивач просить розгляд справи в апеляційному провадженні проводити за участі представника позивача, адвоката Ковальчука Степана Миколайовича.

16.09.2024 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 2 просить відмовити в задоволенні такої, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідач 2 зазначає, що на виконання наказу Національної поліції України від 12.07.2021 № 857 о/с був підготовлений наказ Головного управління від 12.07.2021 № 179 о/с про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Броварського РУП ГУНП в Київській області. З наказом ГУНП в Київській області від 12.07.2021 № 179 о/с ОСОБА_1 ознайомлено 13.07.2021, про що ним особисто проставлено відповідну відмітку.

Головне управління Національної поліції в Київській області наголошує, що не є ініціатором переведення у своє розпорядження полковника поліції ОСОБА_1 .

На думку відповідача 2, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про те, що переведення позивача відбулось з дотриманням норм Закону України «Про Національну поліцію» та відповідної процедури. А, наказ № 857о/с від 06.07.2021 був прийнятий Головою Національної поліції України на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 14.11.2005 по 06.11.2015, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 18.01.2020, проходив службу в органах національної поліції.

26.01.2018 наказом Національної поліції України "По особовому складу" № 64 о/с, призначено по Департаменту протидії наркозлочинності полковника поліції ОСОБА_1 (0009687) - заступником начальника Департаменту-начальником управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків у порядку переведення з 26.01.2018, згідно з наказом Національної поліції України від 18.11.2017 № 1169 "Про організаційно-штатні зміни в Національній поліції"

Наказом Національної поліції України "По особовому складу" від 17.01.2020 № 70 о/с, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), звільнено зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 (0009687), заступника начальника Департаменту-начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків, з 18.01.2020.

Не погоджуючись зі звільненням із служби в поліції, ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказу про звільнення позивача зі служби в поліції, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі № 320/1508/20 адміністративний позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 17.01.2020 № 70 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції полковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності - начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків;

поновлено гр. ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності-начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків з 19 січня 2020 року;

допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення гр. ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності-начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків з 19 січня 2020 року та в частині стягнення з Національної поліції України на користь гр. ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць, з вирахуванням обов`язкових податків та зборів

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021, апеляційну скаргу Національної поліції України - залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 - змінено, викладено абзац чотири резолютивної частини рішення наступним чином: "Стягнути з Національної поліції України на користь гр. ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення в розмірі 811043 (вісімсот одинадцять тисяч сорок три) грн 72 коп, за виключенням обов`язкових податків і зборів".

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі № 320/1508/20, наказом Національної поліції України "По особовому складу" від 16.04.2021 під № 471 о/с: скасовано пункт наказу Національної поліції України від 17.01.2020 № 70 о/с про звільнення ОСОБА_1 , заступника начальника Департаменту-начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків, з 18.01.2020; поновлено полковника поліції ОСОБА_1 на посаді заступником начальника Департаменту-начальником управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків з 19.01.2020; виплачено на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць, з вирахуванням обов`язкових податків та зборів, у розмірі 40813,98 грн.

05.05.2021 начальником Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України вручено ОСОБА_1 персональне попередження про наступне вивільнення, відповідно до якого позивачу оголошено, шо посаду, яку він обіймав скорочено, та вказано про можливе наступне звільнення зі служби в поліції згідно п. 4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

06.07.2021 наказом Національної поліції України "По особовому складу" № 857 о/с призначено полковника поліції ОСОБА_1 заступником начальника Броварського районного управління поліції-начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у порядку переведення, звільнивши з посади заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності-начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків. Підстава: доповідна записка полковника поліції Кобця С.В. , начальника департаменту кадрового забезпечення від 05.07.2021.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області "По особовому складу" від 12.07.2021 № 179 о/с, призначено полковника поліції ОСОБА_1 , який прибув з апарату центрального органу управління Національної поліції України, заступником начальника управління поліції-начальником кримінальної поліції Броварського районного управління поліції, установивши йому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, посадовий оклад у розмірі 3 250 грн та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 75 відсотків, з 06.07.2021, та установивши, відповідно до ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", вислугу років в поліції, яка дає право на встановлення надбавки за стаж служби та надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 06.07.2021 - 15 років 7 місяців 23 дні. Підстава: Наказ Національної поліції України від 06.07.2021 № 857 о/с, подання від 07.07.2021, розрахунок вислуги років в поліції для встановлення надбавки за стаж служби від 07.07.2021.

Позивач вважаючи вказані накази протиправними, а свої права - порушеними, звернувся до суду із даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що підстава для переміщення поліцейських на рівнозначні посади, як для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, прямо передбачена абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частини 3 та 4 ст. 59 Закону № 580-VIII встановлюють, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

За приписами частин 1, 2, 8, 9 ст. 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади:

для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;

за ініціативою поліцейського;

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;

у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби);

за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації;

у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський:

у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей;

за ініціативою поліцейського;

як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Відповідно до норм п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію", передбачена можливість переміщення поліцейського в органах, закладах та установах поліції на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Частиною 8 статті 65 вказаного Закону, визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення, таким чином, не у всіх випадках передбачаючи обов`язкової особистої згоди поліцейського.

Як вбачається з доповідної записки від 06.07.2021 «Щодо подальшого проходження служби ОСОБА_1 », враховуючи практичний досвід роботи, здобуті навички, морально-ділові і професійні якості полковника поліції ОСОБА_1 , зважаючи на те, що останній зможе більш ефективно забезпечити роботу напрямку кримінальної поліції Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, що відповідає інтересам служби у теперішній час, з метою продовження проходження позивачем служби в поліції та в інтересах служби, Національною поліцією України було вирішено питання щодо переведення позивача на рівнозначну посаду у ГУ НП в Київській області - прийнято рішення призначити ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Броварського районного управління поліції-начальника кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію".

На підставі доповідної записки Департаменту кадрового забезпечення НПУ від 06.07.2021, наказом Національної поліції України від 06.07.2021 № 857 о/с, позивача було призначено заступником начальника Броварського районного управління поліції-начальником кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, у порядку переведення, звільнивши з посади заступника начальника Департаменту протидії наркозлочинності-начальника управління протидії правопорушенням на об`єктах легального обігу наркотиків.

Проаналізувавши вказані обставини та норми, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що така підстава для переміщення поліцейських на рівнозначні посади, як для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, прямо передбачена абз. 2 п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII. Крім того, як вірно вказує суд першої інстанції, спеціальним законодавством згода поліцейського при переведенні за ініціативою керівника не вимагається.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.05.2023 у справі № 620/3663/19.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Натомість, доводи позивача, наведені в апеляційній скарзі, ґрунтуються на невірному трактуванні зазначених вище норм права.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Степана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан