Справа № 160/29054/23
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 жовтня 2024 рокуСправа №1337вр-24/160/29054/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

при секретарі судового засідання Деркач О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі заяву Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. про зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2024р. по справі №160/29054/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено повністю (а.с. 74-79).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.05.2024р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2024р. по справі №160/29054/23 було скасовано, ухвалено в справі № 160/29054/23 нове рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено та зокрема:

- зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 травня 2023 року по 31 жовтня 2023 року на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, в розмірі 2684,00 грн., регіонального коефіцієнту - 1,1, надбавки за вислугу років 70 відсотків, щомісячної доплати в розмірі 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду як голові суду, з урахуванням з цих сум передбачених законом податків і обов`язкових платежів при їх виплаті (а.с.102-106).

09.08.2024р. судом було видано виконавчий лист на виконання вищевказаної постанови (а.с. 110,120).

14.10.2024р. засобами поштового зв`язку від Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. до суду надійшла заява про зміну способу або порядку виконання судового рішення в порядку ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій остання просить змінити спосіб або порядок виконання рішення суду, на підставі, якого видано виконавчий лист №160/29054/23 виданий 09.08.2024 Дніпропетровським окружним адміністративним судом із зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 травня 2023 року по 31 жовтня 2023 року на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, в розмірі 2684,00 гри, регіонального коефіцієнту - 1,1, надбавки за вислугу років 70 відсотків, щомісячної доплати в розмірі 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду як голові суду, з урахуванням з цих сум передбачених законом податків і обов`язкових платежів при їх виплаті на стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів» на користь ОСОБА_1 нараховані та недоотримані суми суддівської винагороди у розмірі 207424,80 грн., посилаючись на те, що Територіальне управління ДСА в Дніпропетровській області звернулось до відділу примусового виконання рішень із проханням щодо звернення державного виконавця відділу до суду із заявою про зміну способу або порядку виконання судового рішення в порядку вимог ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України наявна окрема бюджетна програма для забезпечення виконання рішень суду (КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів»), тому безспірне списання коштів на виконання рішення судів на користь суддів може бути здійснено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів лише за цією бюджетною програмою. Враховуючи те, що спірний період, на який виділялися кошти з Державного бюджету України минув та законодавець чітко визначив механізм виконання судових рішень ухвалених на користь суддів, отже кошти, необхідно стягувати з зазначеної Програми. Крім цього, заявник зазначив, що боржник не може виконати рішення суду через відсутність бюджетних призначень чи асигнувань на цю мету; здійснити виплату нарахованих грошових коштів за рішенням суду можливо лише шляхом списання (стягнення) коштів з рахунків державного органу боржника, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду; у даному випадку значення слів «виплатити» та «стягнути» має однакове правове навантаження і не змінює при цьому суть постановленого рішення, а лише визначає порядок і спосіб за яким можливо буде привести його до фактичного виконання; зазначені обставини є винятковими за яких суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення в рамках створеного державою механізму «гарантії держави щодо виконання судових рішень» (а.с. 112-117).

Ухвалою суду від 15.10.2024р. дану заяву було призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.10.2024р. (а.с.128).

Проте, у зв`язку із оголошенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на всій території України оголошено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, Законом України Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 23.07.2024р. №3891-ІХ з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб, та неможливістю у зв`язку з наведеним забезпечити безпеку життя і здоров`я учасників процесу безпосередньо у судовому засіданні через відсутність бомбосховища у приміщенні суду, судове засідання проводиться без участі сторін.

Заявник (головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином 16.10.2024р., що підтверджується довідками про доставку електронного листа наявними у матеріалах справи.

Крім того, заявник у заяві від 03.10.2024р. просив, зокрема, здійснити розгляд даної заяви без участі державного виконавця у судовому засіданні (а.с.112-117,132,133).

Стягувач (позивач) про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином 16.10.2024р., що підтверджується довідками про доставку електронного листа наявними у матеріалах справи (а.с.134,135).

Боржник (відповідач) про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином 16.10.2024р., що підтверджується довідками про доставку електронного листа наявними у матеріалах справи (а.с.136,137).

В судове засідання 23.10.2024р. учасники справи не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи наведене, подане заявником клопотання про розгляд заяви за його відсутності та належне повідомлення заявника, стягувача і боржника про дату, час та місце розгляду заяви, строки розгляду заяви встановлені ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану заяву без участі сторін згідно до вимог ч. 2 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані документи на підтвердження поданої заяви, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обгрунтованих підстав для задоволення заяви заявника про зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі, виходячи з наступного.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2024р. по справі №160/29054/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено повністю (а.с. 74-79).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.05.2024р. рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2024р. по справі №160/29054/23 було скасовано, ухвалено в справі № 160/29054/23 нове рішення, яким позов ОСОБА_1 було задоволено та зокрема:

- зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату судді Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 травня 2023 року по 31 жовтня 2023 року на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2023 року, в розмірі 2684,00 грн., регіонального коефіцієнту - 1,1, надбавки за вислугу років 70 відсотків, щомісячної доплати в розмірі 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду як голові суду, з урахуванням з цих сум передбачених законом податків і обов`язкових платежів при їх виплаті (а.с.102-106).

09.08.2024р. судом було видано виконавчий лист на виконання вищевказаної постанови (а.с. 110,120).

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. відкрито виконавче провадження №76040989 щодо примусового виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 року по справі №160/29054/23 (а.с.122).

Вищезазначена постанова 13.09.2024р. була направлена до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (а.с.121).

Разом з тим, листом №4725/24 від 19.08.2024р. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області повідомило державну виконавчу службу, що виконання рішення суду в межах даного виконавчого провадження ВП №76040989 виконано в частині проведення нарахування, щодо виконання рішення в частині здійснення виплат з урахуванням фактично виплачених сум, зазначили, що виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 01.05.2024р. по справі №160/29054/23 в частині здійснення виплат, можливе лише шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України виплати суддівської винагороди судді з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» та запропонували звернути виконання судового рішення відповідно механізму, визначеного на законодавчому рівні, за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є ДСА України (а.с.123-125).

Порядок та процедура примусового виконання судових рішень органами державної виконавчої служби врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення суду, суд враховує, що згідно з ч. 1, 3ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Також, вирішуючи питання про зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати, що під зміною способу і порядку розуміється дія або сукупність дій, якими певним чином досягається кінцевий результат, та що підставою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення є обставини, що роблять виконання рішення неможливим.

Отже, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Мета зміни способу та порядку виконання рішення полягає в тому, щоб зробити можливим виконання рішення суду.

Так, у постанові від 24 грудня 2014 року у справі №21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 7 березня 2018 року у справі № 456/953/15-а, від 16 липня 2020 року у справі №130/2176/17, від 11 листопада 2020 року у справі №817/628/15 та від 17 лютого 2021 року у справі №295/16238/14-а.

Таким чином, оскільки у справі, що розглядається, встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а не стягнення конкретних сум невиплаченої суддівської винагороди, суд приходить до висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, обраний державним виконавцем, оскільки запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини рішення суду у даній справі.

А відповідно, аналізуючи норми статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу і порядку виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки у заяві не наведено конкретних обставини, що унеможливлюють виконання судового рішення у справі.

При цьому, слід зазначити, що фактичне у повному обсязі виконання судового рішення можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Водночас стягнення з суб`єкта владних повноважень коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду у даній справі залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання. У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призвести до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості із суддівської винагороди позивачеві.

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті суддівської винагороди, суд вважає безпідставними аргументи заявника, наведені в заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду.

При цьому, судом враховується і те, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості із суддівської винагороди не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. У той же час, у спірних відносинах йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення. Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду у такому випадку не захищає право позивача на отримання сум заборгованості, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2023 у справі № 420/6671/18.

Відповідно до статті 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 95 Конституції України, бюджетна система України будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства; виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків; держава прагне до збалансованості бюджету України.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що встановлені у даній справі обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні заяви головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. про зміну способу або порядку виконання судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрижирук О.О. про зміну способу або порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва