Справа № 452/1081/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 452/1081/24 пров. № А/857/21463/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Пліша М. А.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 липня 2024 року у справі №452/1081/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, третя особа- головний інспектор Відділу запобігання надзвичайних ситуацій Самбірського РУ ГУ ДСНС України у Львівській області Баранецький Роман Михайлович про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Казан І. С.,

дата ухвалення рішення 08 липня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Самбір,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, третя особа- головний інспектор Відділу запобігання надзвичайних ситуацій Самбірського РУ ГУ ДСНС України у Львівській області Баранецький Р. М., в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №000123 від 06 березня 2024 року та закрити провадження у справі.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 липня 2024 року позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №000123, винесену 06 березня 2024 року Головним інспектором Відділу запобігання надзвичайних ситуацій Самбірського РУ ГУ ДСНС у Львівській області Баранецьким Романом Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 175 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн скасовано. Закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.175 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поставили свої власноручні підписи, тим самим визнали і надали пояснення про те, що вони бачили, що позивач вчинила адміністративне правопорушення. Зазначає, що пояснення свідків отримані у порядку передбаченому законодавством, відповідно, ці пояснення визначені у КУпАП такими, що можуть і повинні бути доказами вчинення адміністративного правопорушення. Таким чином, вважає, що оскаржувана постанова прийнята правомірно та підстави для її скасування відсутні. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача (апелянта) Герасимчук Ю. Ю. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач у судове засідання не прибула, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності позивача за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача (апелянта), перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою головного інспектора відділу запобігання надзвичайних ситуацій Самбірського РУ ГУ ДСНС у Львівській області Баранецького Р. М. від 06 березня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 грн.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності згідно з наведеною постановою був протокол серії ЛВ №000123 від 05 березня 2024 року за фактом розведення багаття на відстані менше 30 метрів від садово-городнього кооперативу; на той час ОСОБА_1 із протоколом не погоджувалася, про що зазначено у такому.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведено правомірності прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №000123 від 06 березня 2024 року, а тому таку необхідно скасувати та закрити провадження у справі.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За змістом ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.223 КУпАП Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані із самовільним випалюванням рослинності або її залишків, порушенням встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, здійсненням суб`єктом господарювання господарської діяльності без декларації відповідності матеріально-технічної бази суб`єкта господарювання вимогам законодавства у сфері пожежної безпеки, невиконанням приписів, розпоряджень та постанов посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки (статті 77,77-1,120,175,175-2,188-8).

За змістом ст.175 КУпАП порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, а також використання протипожежної, аварійно-рятувальної або іншої спеціальної техніки або засобів протипожежного захисту не за призначенням - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб та фізичних осіб-підприємців - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 березня 2024 року головним інспектором Самбірського РУ ГУ ДСНС у Львівській області Баранецьким Р. М. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЛВ №000123 від 05 березня 2024 року, зі змісту якого вбачається, що 05 березня 2024 року о 13 год. 15 хв. на відкритій території в м.Самбір вул. Шашкевича б/н ОСОБА_1 допустила порушення п.1.20 Розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417, а саме: допустила розведення багаття на відстані менше 30 метрів від садово-городнього кооперативу «Затишок» (а.с.10).

За результатами розгляду вищевказаного протоколу 06 березня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700,00 грн.

Пункт 1.20 глави 1 розділу IIІ Правил пожежної безпеки України, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 №1417 передбачає, що місця для розведення багать треба утримувати очищеними до верхнього шару ґрунту, облямовувати смугою очищеного ґрунту не менше 2,5 м завширшки і розміщувати на відстані не менше 30 м від будинків та споруд, 25 м - до стоянок автотранспорту, 50 м - до хвойного та 25 м - до листяного лісового масиву.

Відповідно до п.6 розділу 2 Інструкції з оформлення посадовими особами ДСНС матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МВС від 27.07.2016 № 725 до протоколу долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речові докази, рапорти посадових осіб ДСНС, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Згідно з п.19 розділу ІІІ Інструкції при розгляді справи про адміністративне правопорушення до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення та причетність до нього особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (копії приписів, постанов, рапортів посадових осіб ДСНС; заяви, пояснення правопорушників та свідків правопорушення; посадові інструкції, накази про призначення відповідальних за пожежну безпеку, плани усунення порушень пожежної безпеки тощо). Кожен з таких документів має обов`язкові реквізити (дата, адреса, назва, підпис, штамп, печатка тощо), містить достовірну інформацію та відповідає вимогам законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції, свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що він не бачив як ОСОБА_1 розпалювала багаття, а лише те, що вона стояла біля вогню та гасила його мотикою.

При цьому, зі змісту письмових пояснень свідок ОСОБА_3 зазначав, що на його запитання «чому вона здійснила підпал, ОСОБА_1 відповіла, що не думала що так станеться», однак вказане ним не означає, що ОСОБА_3 бачив як ОСОБА_1 безпосередньо підпалювала суху траву; крім того, у письмовому поясненні спочатку зазначено про те, що 05 березня 2024 року він орієнтовно о 12.55 год. прибув на дачну ділянку та побачив загоряння трави вздовж колійового насипу АДРЕСА_1 , вогонь поширювався в сторону трансформаторної підстанції, що дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_3 не бачив, що стало причиною загоряння. У подальшому ОСОБА_3 робить власний висновок, що, на його думку, саме ОСОБА_1 при відсутності інших осіб здійснила підпал сухої трави.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з наведених вище пояснень стверджувати про те, що запалювання трави відбулось саме внаслідок дій позивача підстави відсутні.

Крім того, з пояснень ОСОБА_1 вбачається, що після прибуття 05 березня 2024 року на земельну ділянку садово-городнього кооперативу «Затишок» нею було виявлено факт тління рослинності на суміжній земельній ділянці. З метою мінімізації наслідків, захисту власності, вжиття заходів для припинення пожежі, вона почала вживати заходи для її гасіння. Також, зауважує, що пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на її думку, є неналежними та недопустимими, оскільки вищевказаним особам право власності на суміжні земельні ділянки не належить, та на якій правові підставі вони користуються такими їй невідомо. Вказує про неприязні стосунки з цими особами та припускає, що, ймовірно, саме вони порушили Правила пожежної безпеки в Україні та фактично хочуть приховати такі (а.с.48-49).

Колегією суддів оглянуто долучені відповідачем до матеріалів справи фототаблиці (а.с.52-53), на яких відображено частину земельної ділянки після вигорілої трави, разом з тим, на вищевказаних фотоматеріалах відсутнє зображення відкритого вогню.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За змістом ч.1,2 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що з досліджених доказів факт допущення позивачем порушення вимог правил пожежної безпеки, а саме: розведення багаття на відстані менше 30 метрів від садово-городнього кооперативу «Затишок», не підтверджується.

Доказів на спростування цих обставин матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі

Колегія суддів зазначає, що відповідач в порушення вимог ст.77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності прийняття вищевказаної постанови, зокрема, доказів, передбачених ст.251 КУпАП, ст.72 КАС України на підтвердження факту допущення позивачем порушення вимог правил пожежної безпеки

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175 КУпАП, а тому постанова серії ЛВ №000123 від 06 березня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700,00 грн підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08 липня 2024 року у справі №452/1081/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 23 жовтня 2024 року.