Справа № 383/1232/24
Суддя: Адаменко І. М.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/1232/24
Номер провадження 2-а/383/24/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі

головуючої судді Адаменко І.М.,

за участю секретаря судового засідання Зербул С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу № 383/1232/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через представника адвоката Замшу Д.Д., звернувся з вказаним адміністративним позовом до відповідача, посилаючись на те, що постановою № 238 від 16.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000 грн. Вказує, що у вищевказаній постанові зазначено, що він отримавши повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та у зазначений у повістці строк на 23.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 10 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», пункт 2 частини 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року.

Вважає, що вказана постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, оскільки при її розгляді не встановлено його вини. Також, при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП його не повідомляли, що розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності відбудеться 16.09.2024 року. Також посадовими особами не було дотримана процедура притягнення його до адміністративної відповідальності, внаслідок чого він був позбавлений права бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою.

До суду не надійшло заяв чи клопотань від учасників справи та їх представників, також від відповідача не надійшло відзиву.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Зі змісту повістки №4 третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 виписаної на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається інформація, що він мав з`явитися до третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 23.08.2024 рік на 09 год. 00 хв. за адресою: вул.Незалежності, 89, каб.7. м.Бобринець (а.с.14).

З розписки на повістці вбачається, що дану повістку 22.08.2024 року ОСОБА_1 не отримав, його підпис на повістці відсутній (а.с.14).

З рапорта начальнику третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23.08.2024 року стрільця взводу охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 слідує, що він 22.08.2024 року здійснював оповіщення в з представником поліції громадянин ОСОБА_1 , 1995 року народження, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але той відмовився отримувати повістку для виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення облікових даних та проходження медичної комісії (а.с.13), але при цьому з вказаного рапорта не вбачається взагалі змісту такого оповіщення, дати, на яку викликався та мав з`явитися ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 та за якою адресою, не зазначено прізвищ та посад працівників поліції, за участю яких здійснювалося оповіщення, як зазначено в рапорті.

З Акта стрільця взводу охорони третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.08.2024 року щодо відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 слідує, що під час здійснення оповіщення, ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що не хоче її отримувати (а.с.12).

Крім того у вказаному Акті від 23.08.2024 року зазначено, що текст повістки про явку на 23.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 було доведено (озвучено) о 23 год. 00 хв. 23.08.2024 року в присутності дільничого офіцера поліції ВП №3 м.Бобринець ОСОБА_4 . Свідків події акт не містить. Тобто дата явки до РТЦК, яка зазначена в Акті не співпадає із датою, яка зазначена на повістці №4.

Згідно звернення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 за № 2998 від 30.08.2024 року, зареєстрованого в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 02.09.2024 року за №3305, відповідно до ст.259 КУпАП просив доставити до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , як особу яка порушує законодавство про оброну, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку для складення протоколів про адміністративні правопорушення (а.с.11).

Також відповідно рапорта старшого інспектора чергового відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Кунішака Р.В. від 02.09.2024 року за №3305 вбачається, що 02.09.2024 року о 17 год. 25 хв. 02.09.2024 року о 17 год. 23 хв. за адресою: АДРЕСА_2 до ЧЧ ВП №3 (м.Бобринець) через секретаря вх.№3105 надійшли матеріали із ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який отримав повістку, однак у визначені дату та час до ТЦК не з`явився (а.с.10).

Згідно копії протоколу №238 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП, винесеної 13 вересня 2024 року офіцером третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_6 , слідує, що ОСОБА_1 13.09.2024 року о 10 год. 30 хв. був доставлений поліцією до ІНФОРМАЦІЯ_2 для слухання адміністративного протоколу (а.с.9).

З протоколу вбачається, що позивачу роз`яснено ст.63 Конституції України його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 09 год. 30 хв. 16.09.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №20, про що позивач поставив підпис. В протоколі №238 містяться відомості про свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Також вказаний протокол містить пояснення ОСОБА_1 , де він зазначив, що не згоден з притягненням його до адміністративної відповідальності, оскільки 22.08.2024 року повісток про його явку до ТЦК він не отримував, ні в цей день ні в інші дні також будь яких повісток, в тому числі від працівників ТЦК він не отримував пропозиції отримати повістку, про це ніхто йому не зачитував та не оголошував (а.с.9).

16 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову № 238 за справою про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, та згідно змісту якою ОСОБА_1 перебуває на обліку в третьому відділі ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час дії воєнного стану, в особливий період 22.08.2024 року отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зазначений у повістці строк, а саме 23.08.2024 року, до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважні причини не повідомляв, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», пункт 2 частини 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року (а.с.8).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 не брав участі під час розгляду 16 вересня 2024 року стосовно нього справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП та копію оскаржуваної постанови отримав лише 02.10.2024 року, що вбачається зі змісту самої постанови №238.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених підчас розглядусправи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до змісту частини 3 статті 210 КУпАП (в редакції Закону №3696-ІХ від 09.05.2024 року) порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні з 24.02.2022 року введено воєнний стан, строк дії якого, відповідно до Указу Президента України № 469/2024 від 23.07.2024 року, продовжений з 12.08.2024 року строком на 90 діб.

Крім того, в державі Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року оголошено загальну мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці -особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Загальні правила військового обліку встановлені статтею 33 Закону № 2232-XII, якою закріплено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, додатком 2 до якого є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до положень підпункту 2 пункту 1 Правил призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні зокрема прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Але, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач 22.08.2024 року отримав повістку від відповідача про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23.08.2024 року.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що належним чином з`ясовувалася причина неявки ОСОБА_1 за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 23.08.2027 року та чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, що є порушенням ст.280 КУпАП.

Також, відповідач взагалі не надав суду доказів та змістовних пояснень на спростування доводів позивача щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної постанови. Зокрема, не надані матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскарженої постанови та не вжито жодних заходів щодо спростування доводів позивача у його поясненнях, де він не визнав своєї вини, а також не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП,

Натомість постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені відповідачем, без зазначення доказів, що підтверджують вчинення правопорушення.

На думку суду ця обставина ставить під сумнів твердження відповідача про вчинення правопорушення позивачем.

Оскільки суб`єктом владних повноважень не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, не можна стверджувати, що оскаржувана постанова сама по собі є належним підтвердженням факту вчинення позивачем правопорушення.

Окрім того, суд відхиляє як доказ протокол №238 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , оскільки він у порушення ст.256 КУпАП не містить дати, часу та місця вчинення правопорушення. Також обставини зазначені в нім суперечать встановленим судом обставинам, зокрема з копії розписки № 4 не вбачається, що повістка про виклик ОСОБА_1 22.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 була йому вручена, а з копії Акта щодо відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.08.2024 року, не вбачається, що ОСОБА_1 відмовився отримати дану вказану повістку №4 саме 22.08.2024 р.

Також, в протоколі №238 про адміністративне правопорушення від 13.09.2024 року, позивачем ОСОБА_1 надано письмові пояснення, що він 22.08.2024 року або в інший день будь яких повісток, в тому числі від працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував, пропозиції отримати повістку не було, зміст будь яких повісток йому не оголошували. Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови вбачається, що дані пояснення позивача залишено поза увагою, в тексті постанови та протоколі їх не спростовано, оцінку цьому поясненню відповідальною особою не надано. Крім того в тексті зазначено, що позивач отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 і у зазначений час не прибув, але доказів того, що позивач отримав повістку ні в оскаржу вальній постанові не зазначено ні надано суду.

Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та неспростовним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, а є лише формою фіксації правопорушення.

Суд зазначає, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивних істин при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі №513/899/16-а.

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст.248,280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Крім того , сам лише факт відмови від отримання повістки не створює склад правопорушення, зокрема у частині явки у визначений строк до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2024 року у справі №759/1018/24).

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

На підставі оцінки наданих учасниками справи доказів у їх сукупності судом встановлено, щопри розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. В той же час, при внесенні оскаржуваної постанови, не зазначено належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, які були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП, належним чином не мотивовано висновку про винуватість позивача, що суперечить вимогам ст. 7, 245, 252, 280, 283 КУпАП.

Одного лише опису в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів його вчинення, недостатньо для доведення факту вчинення правопорушення. Жодних доказів, які б безперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до неї не додано.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушенням встановленої процедури та є протиправною.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

У відповідності до вимог ст.72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС Українипередбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати в розмірі 605,60грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 250, 271, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 238 від 16.09.2024 року у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч.3 ст.210 КУпАП України скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ч.3 ст.210 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в розмірі 605,60 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІД паспорт № НОМЕР_1 , орган видачі 3515 від 26.08.2020 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: начальник ІНФОРМАЦІЯ_7 полковник ОСОБА_2 , місцезнаходження АДРЕСА_4 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , місцезнаходження АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 23.10.2024 року.

Суддя І.М. Адаменко