Справа № 280/3404/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/3404/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2024, (суддя суду першої інстанції Прасов О.О.), прийняте в прядку спрощеного провадження у м. Запоріжжі, в адміністративній справі №280/3404/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

16 квітня 2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

1) визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 05.03.2024 за №47 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні пільгового стажу та призначенні пенсії за віком протиправним та його скасувати;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоди її роботи з 18.05.2006 по 14.02.2008 та з 03.06.2008 по 28.02.2022, у зв`язку із чим призначити ОСОБА_1 з 26.02.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 за №213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що позивач має достатній стаж та досягла відповідного віку для умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 за №213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Запорізький окружний адміністративний суд рішенням від 04.06.2024 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 Визнав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 05.03.2024 за №47 про відмову ОСОБА_1 у зарахуванні пільгового стажу та призначенні пенсії за віком протиправним та його скасувати. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком №1 періоди її роботи з 18.05.2006 по 14.02.2008 та з 03.06.2008 по 28.02.2022, у зв`язку із чим, призначити ОСОБА_1 з 26.02.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 за №213-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення згідно із рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуваним рішення від 05.03.2024 ОСОБА_1 правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю пенсійного віку, визначеного законодавством. До пільгового стажу за Списком №1 не зараховані періоди з 18.05.2006 по 14.02.2008 та з 03.06.2008 по 15.06.2008, оскільки надана довідка від 19.02.2024 №14/20 не містить посилань на розділ, підрозділ, пункт, найменування списків їх номенклатури, куди включається цей період.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість скарги, позивач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із досягненням 47 років позивач звернулась до пенсійного органу за призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1.

За результатами розгляду заяви від 26.02.2024 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідачем прийнято Рішення від 05.03.2024 за №47 про відмову в призначенні пенсії. Відмовляючи у призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виходив до з того, що позивач не досягла віку визначеного Законом для умов призначення пенсії. Також, відповідач вказав, що До пільгового стажу за Списком №1 не зараховані періоди з 18.05.2006 по 14.02.2008 та з 03.06.2008 по 15.06.2008, оскільки надана довідка від 19.02.2024 №14/20 не містить посилань на розділ, підрозділ, пункт, найменування списків їх номенклатури, куди включається цей період. Крім того, не зараховано до стажу позивача роботу за 16.06.2003 по 31.07.2003, оскільки відсутні відомості про застраховану особу у відповідному реєстрі.

Не погодившись з відмовою відповідача в призначенні пенсії ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки досягла відповідного віку та має необхідний стаж.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.

Так, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.

Натомість, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII.(п. 1 рішення_

Згідно з п. 2 Рішення № 1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до п. 3 Рішення № 1-р/2020 , застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б-„г статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

„На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Викладених обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення їй пенсії за списком №1 після досягнення 47 років.

Щодо доводів позивача про неможливість зарахування до пільгового стажу за Списком №1 не зараховані періоди з 18.05.2006 по 14.02.2008 та з 03.06.2008 по 28.02.202, оскільки надана довідка від 19.02.2024 №14/20 не містить посилань на розділ, підрозділ, пункт, найменування списків їх номенклатури, куди включається цей період, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 1 зазначеного Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року №301 Про трудові книжки працівників, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.4.1 Інструкції № 58 від 29.07.1993 року у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника або уповноважений ним орган, тобто на роботодавця.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.

Згідно з п.п.3 п.4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, слід зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Так, матеріали справи містять копію трудової книжки позивача, в якій містяться записи про те, що позивач у періоди з 18.05.2006 по 14.02.2008 працювала учнем підземного стовбурового, підземним стовбуровим підземної дільниці шахтних підйомів шахта «Експлуатаційна» та з 03.06.2008 по 02.08.2013 працювала підземним стовбуровим підземної дільниці внутрішньошахтного транспорту шахта «Прохідницька». З 01.04.2016 по 30.09.2019, з 01.04.2016 по 30.09.2019, машиністом підіймальної машини підземної дільниці внутрішньонахтового транспорту шахта «Прохідницька», а з 01.10.2019 по 15.08.2022 машиністом підіймальної машини підземної дільниці шахтних підйомів шахта «Експлуатаційна»

Також, в матеріалах справи міститься довідка №14/20 від 19.02.2024 про особливий характер роботи та умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії, в якій також зазначено, що у періоди з 18.05.2006 по 14.02.2008 працювала учнем підземного стовбурового, підземним стовбуровим підземної дільниці шахтних підйомів шахта «Експлуатаційна» та з 03.06.2008 по 02.08.2013 працювала підземним стовбуровим підземної дільниці внутрішньошахтного транспорту шахта «Прохідницька», з 01.04.2016 по 30.09.2019, з 01.04.2016 по 30.09.2019, машиністом підіймальної машини підземної дільниці внутрішньонахтового транспорту шахта «Прохідницька», а з 01.10.2019 по 15.08.2022 машиністом підіймальної машини підземної дільниці шахтних підйомів шахта «Експлуатаційна», вказано, що в зазначені періоди позивач працювала з повним робочим днем, в цехах та виробництвах, згідно списку 1, постанова КМУ №202 від 31.03.1994, пункт 2 статі 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, наданими документами в повному обсязі підтверджено, те, що у спірні періоди позивач працювала учнем підземного стовбурового, підземним стовбуровим підземної дільниці, машиністом підіймальної машини повний робочій день, і вказані роботи віднесені до Списку №1.

Слід зазначити, що відповідач не заперечує проти того, що посада «стовбуровий підземний» віднесена до списку №1.

Так, відповідно до пп. 2 Постанови КМУ №202 від 31.03.1994 до Списку №1 підземні гірничі роботи в рудниках для видобутку руд та

інших корисних копалин з вмістом (в тому числі і у вміщуючих

породах) двоокису кремнію 10 відсотків і більше або за наявності

газодинамічних явищ, гірничих ударів: бурильники шпурів (крім зайнятих на видобутку руд чорних і кольорових металів);бурильники свердловин (підземні);гідромоніторники підземні; гірники підземні; гірники з ремонту гірничих виробок; гірничі майстри і механіки добувних і підготовчих (гірничо- капітальних) дільниць; гірничі майстри підземних дільниць; гірничомонтажники підземні; електрослюсарі підземні; енергетики підземних дільниць, їх заступники та помічники; кріпильники; майстри-підривники, підривники; машиністи бурових установок (крім машиністів бурових

установок на підземному видобутку руд) та їх помічники; машиністи вантажних автомобілів (підземні); машиністи вібронавантажувальних установок; машиністи екскаваторів (підземні); машиністи електровозів (підземні); машиністи змішувальних установок гідрозакладання; машиністи навантажувальних машин; машиністи навантажувально-доставних машин; машиністи підіймальних машин (підземні); машиністи підземних установок; машиністи прохідницьких комплексів;машиністи скреперних лебідок;механіки підземних дільниць, їх заступники і помічники;начальники підземних дільниць, їх заступники і помічники; начальники підземних змін; роздавальники ВР; стволові (підземні).

Фактично позивачу було відмовлено в зарахуванні пільгового стажу лише з підстав того, що в довідці не наведено посилання на відповідний пункт та підпункт постанови КМУ №202, при цьому довідка містить посилання як на норми Закону, яка регулює призначення пенсії так і на саму постанову КМУ №202.

Колегія суддів зазначає, що в цьому випадку, пенсійний орган допустив надмірний формалізм при вирішенні питання про зарахування пільгового стажу позивача для умов призначення пільгової пенсії, адже, попри відсутність посилання на пункт та підпункт постанови №202, з наданих документів чітко вбачається наявність спеціального пільгового стажу у позивача, відтак вказаний період підлягає зарахуванню для умов призначення пільгової пенсії незважаючи на окремі недоліки оформлення довідки.

Згідно з ч.3 ст.44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Частиною 5 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пенсійний орган не ініціював перевірки достовірності уточнюючої довідки про особливий характер праці, фактично обравши найбільш несприятливий для позивача варіант поведінки, відмовив в зарахуванні стажу, чим протиправно позбавив позивача права на пенсію.

За вказаних обставин колегія суду погоджується з тим, що в цій частині дії відповідача носять протиправний характер.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.06.2024 в адміністративній справі №280/3404/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Шлай