Справа № 750/12812/24
Суддя: Маринченко О. А.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/139/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Маринченко О.А., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

09 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції (а.с. 20-21), в якому просить скасувати постанову серії ЕНА № 2755865 від 04 серпня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він 04 серпня 2024 року о 19 год. 15 хв. по вул. Тероборони, 21 у м. Чернігові, керував транспортним засобом «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на перехресті вулиць Ріпкинська та Любецька, здійснив поворот ліворуч зі смуги руху, призначеної тільки для руху прямо, чим порушив пункт 11 Правил дорожнього руху. Пункт 7 оскаржуваної постанови не містить жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення. При розгляді справи були порушені права позивача, поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Дяченко Роман Олегович при винесенні оскаржуваної постанови неповно з`ясував обставини, які мають істотне значення для справи, жодних доказів вчинення позивачем правопорушення не надав, не вжив заходів щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи. Також, відповідачем порушено норми чинного законодавства та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Викладені у постанові висновки про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП. Також, оскаржувана постанова не містить обставин, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення, відсутні докази на підтвердження події адміністративного правопорушення, пояснення свідків, в тому числі власника транспортного засобу щодо обставин події. Крім того, під час розгляду справи посадовою особою, уповноваженою розглядати адміністративну справу, не вживались заходи перевірки конструкції автомобіля щодо визначення місця встановлення переднього номерного знаку. Оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2024 року поновлено позивачу строк для звернення до суду з даним позовом; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні, а постанову - залишити без змін. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що 04 серпня 2024 року о 19 год. 25 хв. екіпажем «Вікінг-106» на службовий планшет було отримано виклик щодо порушення Правил дорожнього руху від заявника на ім`я ОСОБА_2 , який повідомив, що транспортний засіб «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, швидко рухався та підрізав заявника, створивши аварійну ситуацію. Також, заявник зазначив, що транспортний засіб наразі знаходиться біля магазину «АТБ» та просив направити наряд поліції. Після отриманого виклику, екіпаж патрульної поліції одразу направився на місце події. Дане звернення було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події 04 серпня 2024 року за № 3665. Прибувши за адресою виклику, поліцейські виявили транспортний засіб «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його власника та заявника. Заявник повідомив правників поліції, що водій транспортного засобу Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Ріпкинська та Любецька здійснив рух праворуч зі смуги, призначеної для руху прямо, чим створив аварійну ситуацію. Отримавши від заявника усні пояснення, поліцейські звернулися до власника транспортного засобу «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , представилися та повідомили про причину свого звернення. На підставі частини другої статті 32 Закону України «Про національну поліцію» та пункту 2.4. а) Правил дорожнього руху було заявлено вимогу про надання документів, що посвідчують особу та документів, перелічених в пункту 2.1 Правил дорожнього руху (посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб). Згідно наданих документів, водієм транспортного засобу виявився ОСОБА_1 , який не спростовував інформацію щодо вчинення ним правопорушення. Поліцейськими було прийнято рішення притягнути позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та винесено оскаржувану постанову. Так, 04 серпня 2024 року о 19 год. 15 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на перехресті вулиць Ріпкинська та Любецька здійснив поворот ліворуч зі смуги руху, призначеної тільки для руху прямо, чим порушив пункт 11 Правил дорожнього руху. Позивач, здійснивши рух праворуч зі смуги, призначеної для руху прямо, особливості режиму руху якою обумовлені дорожнім знаком 5.18, вчинив правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП. ОСОБА_3 є уповноваженим працівником підрозділу патрульної поліції, проходить службу на посаді поліцейського взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції та має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за частиною другою статті 122 КУпАП. Виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та виніс відносно позивача оскаржувану постанову. Крім того, в пункті 7 оскаржуваної постанови міститься інформація про долучення відео з портативного відеореєстратора № 473446, що є технічним засобом, за допомогою якого було здійснено фіксацію обставин справи. Однак, у зв`язку із закінченням тридцятиденного строку для зберігання відеозапису з портативного відеореєстратора, такий відеозапис було видалено автоматично. Також, позивачу було запропоновано переглянути відеозапис з системи відео нагляду «Мережа Безпеки» (Безпечне місто), але позивач не виявив бажання з ним ознайомлюватися. Для повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, поліцейськими було досліджено відеозапис з камери системи Безпечне місто, що розташована на перехресті вул. Любецька та Ріпкинська, з якої слідувало, що автомобіль позивача на перехресті здійснив поворот праворуч з крайньої лівої смуги, яка призначена лише для руху прямо. Однак, відеозапис також не зберігся. Крім того, ознайомлення з матеріалами справи право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, поліцейський лише ознайомлює особу з її правами, однак виключно правопорушник вирішує чи скористається він своїми правами і в який спосіб. У зв`язку з неможливістю надання відеозаписів, поліцейським ОСОБА_3 були надані пояснення щодо винесення оскаржуваної постанови. Поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивачу було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення, ознайомлено позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи, поліцейський жодним чином не перешкоджав позивачу в реалізації вказаних прав. Поліцейський під час розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України. При цьому, винесена постанова повністю відповідає статті 283 КУпАП. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Всі зауваження позивача як підстави для скасування оскаржуваної постанови не знаходять свого підтвердження, носять суто суб?єктивний характер та свідчать лише про намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності.

На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

04 серпня 2024 року поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Дяченком Романом Олеговичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2755865, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП (а.с. 10).

Зі змісту постанови серії ЕНА № 2755865 слідує, що 04 серпня 2024 року о 19 год. 15 хв. по вул. Тероборони, 21 у м. Чернігові, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та на перехресті вулиць Ріпкинська та Любецька, здійснив поворот ліворуч зі смуги руху, призначеної тільки для руху прямо, чим порушив пункт 11 Правил дорожнього руху.

Постанова містить відомості про долучення до неї відео.

Згідно із статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно із пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.4. Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 10.4 Правил дорожнього руху, зокрема, передбачено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Згідно з вимогами пункту 11.1 Правил дорожнього руху кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою або дорожніми знаками 5.16, 5.17.1, 5.17.2, а за їх відсутності - самими водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними.

Відповідно до пункту 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно із розділом 33 Правил дорожнього руху дорожні знаки є: попереджувальні; знаки пріоритету; заборонні; наказові; інформаційно-вказівні; знаки сервісу; таблички до дорожніх знаків.

Пунктом 8.4 ґ) Правил дорожнього руху встановлено, що інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху інформаційно-вказівний знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них. Інформаційно-вказівний знак 5.18 «Напрямок руху по смузі» показує дозволений напрямок руху по смузі.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Відповідно до частини другої статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Позивач не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.

При цьому, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Обставини викладені в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинні бути перевірені за допомогою доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.

Так, відповідачем надано пояснення особи, яка виносила оскаржувану постанову, та витяг із повідомлення на лінію 102, однак вони не є беззаперечними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не надано.

Слід зазначити, що на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).

А тому, в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості.

Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а та інших.

Матеріали справи не містять доказів (як-то фото-, відео фіксація, пояснення інших учасників дорожнього руху, свідків) вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення та не надано суду достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП.

За вказаних обставин, суд знаходить підстави для скасування постанови серії ЕНА № 2755865 від 04 серпня 2024 року та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до статті 139 КАС на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2755865 від 04 серпня 2024 року, винесену поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Дяченком Романом Олеговичем за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ; ідентифікаційний код 40108646.

Суддя