Справа № 524/9565/24
Суддя: Ковальчук Т. М.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/9565/24
Провадження №2-а/524/153/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.

за участю секретаря судових засідань Марченко О. М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АА № 00019447 від 02 травня 2024 року щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), провадження у справі закрити, а також стягнути з відповідача на його користь 605,60 грн судового збору.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилався на те, що при прийнятті постанови не враховано передбачену пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України (далі ПДР) похибку у 2% та помилково зазначено кількість осей, окрім того постанова: містить зображення лише транспортного засобу без причепа; містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, однак не містить інформації про тип транспортного засобу (контейнеровоз), що на думку позивача ставить під сумнів врахування вказаного критерію; не містить жодних належних, допустимих, достовірних доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, вину особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою від 10 вересня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

16 вересня 2024 року від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на адміністративний позов, у якому вона заперечила щодо задоволення позовних вимог та зазначила, що: позивач пропустив строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення; оскільки вагові параметри транспортного засобу позивача із урахуванням результатів їх зважування перевищують нормативні більше, ніж на 2%, то такий транспортний засіб вважається великоваговим та мав здійснювати рух автомобільними дорогами на підставі дозволу; позивач здійснював перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом, тому фактична маса останнього має бути не більше 40 тон; позивач посилається на норми щодо правил оформлення постанови, які втратили чинність; оскаржувана постанова ухвалена уповноваженою посадовою особою у порядку та спосіб, встановлені законом, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП із дотриманням строків накладення.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 29 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України від 08 вересня 2005 року № 2862-IV «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною дванадцятою статтею 6 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 22.5 ПДР визначено допустимі параметри для руху транспортних засобів та їх составів.

Участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один із параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Суд установив, що 02 травня 2024 року старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Теслюк Є. В. прийняла постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що 01 травня 2024 року о 20:17 за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська обл. зафіксовано транспортний засіб «МАN TGX 18.440», днз НОМЕР_1 , відповідальна особа, якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених у пункті 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 10,588% (4,235 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Статтею 132-1 КУпАП визначено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною другою цієї статті, зокрема визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

За змістом статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, позивач, як керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, є належною особою для притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення згідно з частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У статті 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту статті 280 КУпАП убачається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

За правилами пунктів 2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі Порядок № 1174), посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 7 Порядку № 1174 встановлено, що фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Абзацом 6 пункту 8 передбачено, що засоби вимірювальної техніки, які є складовими технічних засобів автоматичних пунктів, повинні відповідати вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Відповідно до пункту 10 Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 року № 94, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання номерного знака транспортного засобу; фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Постановою серії АА № 00019447 від 02 травня 2024 року зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу, якою встановлено, що: кількість осей 5 шт.; відстань між осями 1-2: 3600 мм, 2-3: 6200 мм, 3-4: 1310 мм, 4-5: 1290 мм; навантаження на вісь 1 7200 кг, 2 13900 кг, 3 8900 кг, 4 9200 кг, 5 9950 кг; загальна маса 49150 кг, з урахуванням похибки 44235 кг. Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 8, WAGA-WIM 35.

Згідно з копією Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 04/4381, чинного до 07 листопада 2024 року, підтверджується встановлення елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на автодорозі Н-31 ДніпроЦаричанкаКобелякиРешетилівка, км 122+000, Полтавська обл. та відповідність встановленого приладу для автоматичного зважування транспортних засобів у русі WAGA-WIM 35 стандартам ДСТУ. Прилад призначений для визначення маси транспортного засобу, навантаження на вісь та на групу осей. Отже, інформація, отримана з приладу для зважуванням дорожніх транспортних засобів у русі, є належним доказом перевищення повної маси вантажного транспортного засобу.

Ураховуючи, що автоматичним зважувальним комплексом WAGA-WIM 35 зафіксовано рух транспортного засобу з перевищенням його допустимої маси 40 тон, то Державною службою України з безпеки на транспорті правомірно застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Щодо доводу позивача про неврахування 2% перевищення нормативу ваги відповідно до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30), суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм тягне за собою накладення штрафу у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5%. Отже, особа підлягає адміністративній відповідальності при допущенні перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм починаючи з певної межі перевантаження, а саме 5%. При незначному перевищенні нормативних параметрів (до 5%) не утворюється подія адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Дійсно абзацом 4 пункту 4 Правил № 30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2% без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Законодавством чітко встановлено, що перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР в межах 2% не потребує оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Проте, оскільки вагові параметри транспортного засобу позивача із урахуванням результатів їх зважування відповідачем перевищують нормативні більше, ніж на 2%, то такий транспортний засіб вважається великоваговим та мав здійснювати рух автомобільними дорогами на підставі дозволу.

Відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що перевищення вагових параметрів на 2% у порівнянні з визначеними в пункті 22.5 ПДР є саме понаднормативним перевищенням, а не допустимим відхиленням у перевищенні вагових параметрів, як помилково вважає позивач.

Таким чином, суд вважає, що відповідач правильно застосував до позивача санкцію, передбачену частиною другою статті 132-1 КУпАП у вигляді штрафу за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10%.

Щодо доводів позивача про неналежне оформлення оскаржуваної постанови суд вважає зазначити наступне.

Стаття 283 КУпАП встановлює що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

З копії оскаржуваної постанови встановлено, що в ній наявні наведені у цій статті відомості.

Отже, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, містить усі передбачені положеннями статті 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені статтею 283 КУпАП.

При цьому суд не бере до уваги посилання позивача на положення пункту 15 Порядку № 1174, за змістом яких метадані повинні містити дані про фотографію державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оскільки відповідно до цієї норми, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу: фронтальну, фотографію номерного знака транспортного засобу, оглядову фотографію із зображенням розпізнаного номерного знака.

Щодо зауваження позивача про помилкове зазначення в оскаржуваній постанові кількості осей транспортного засобу 5 штук, суд звертає увагу, що це кількість осей не лише транспортного засобу «МАN TGX 18.440», а як убачається з матеріалів відео та фото фіксації правопорушення, загальна кількість осей тягача та причепа.

Окрім того, позивач звернув увагу на те, що в оскаржуваній постанові містяться лише відомості про транспортний засіб «МАN TGX 18.440» та відсутні будь-які відомості щодо типу причепу.

При цьому він помилково вказує на необхідність зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, зокрема марки, моделі, державного номерного знака причепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого), категорії транспортного засобу, типу транспортного засобу, посилаючись на нечинні положення Додатку 1 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27 вересня 2021 року № 512 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 року за № 1286/36908).

Водночас, посилаючись на важливість встановлення типу транспортного засобу, зокрема причепу, позивач не зазначає, зокрема не стверджує, що причіп, який використовувався для перевезення вантажу тягачем «МАN TGX 18.440», є саме контейнеровозом, а лише зазначає про важливість встановлення цих обставин.

Відповідно до пунктів 17.2-17.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, універсальні автомобільні контейнери призначені для перевезення дрібних партій вантажів без тари, у первинній або у полегшеній тарі. В цих контейнерах перевозяться продовольчі і промислові товари широкого споживання, продукція виробничо-технічного призначення, сільськогосподарські продукти і домашні речі громадян. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Позивач не надав доказів того, що на причепі знаходився контейнер із відповідним маркуванням, також не надав відповідних реєстраційних документів на такий транспортний засіб.

Окрім того, із доданих до оскаржуваної постанови матеріалів фото та відео фіксації правопорушення видно, що транспортний засіб, на якому зафіксовано перевищення вагових норм, перевозився вантаж у причепі з високими бортами, відкритим верхом, який зверху накритий тентом.

Таким чином, суд погоджується з висновком відповідача про те, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом у розумінні вищезазначених норм, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 тон.

Зі змісту статті 72 КАС України вбачається, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За правилами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частин першої, другої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

На думку суду факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР, доведено відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами, із дотриманням порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використанням при проведенні останнього належного технічного приладу. Доводи позивача цих висновків не спростовують.

Ураховуючи наведене, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення знайшов своє підтвердження, а оскаржувана постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам законодавства.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. М. Ковальчук