Справа № 521/1727/24
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2024-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/1727/24
Номер провадження № 2-а/521/59/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області, в якому просить поновити строк оскарження постанови інспектора 4 роти 2 батальйону Управління поліції в Одеській області Руднєва Олександра Михайловича, серія БАД №035369 від 28.12.2023 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Скасувати постанову інспектора 4 роти 2 батальйону Управління поліції в Одеській області Руднєва Олександра Михайловича, серія БАД №035369 від 28.12.2023 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора 4 роти 2 батальйону Управління поліції в Одеській області Руднєва Олександра Михайловича, серія БАД №035369 від 28.12.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП за те, що 28.12.2023 року о 18.00 годині в АДРЕСА_1 , керував військовим транспортним засобом Форд Транзит 3530 КВ (належить військовій частині НОМЕР_1 ) без права керування транспортним засобом.

Близько 17.30 год. 28.12.2023 року за наказом його начальника підполковника ОСОБА_2 водій автотранспортного відділення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 виїхав на автомобілі Форд Транзит 3530 КВ (належить військовій частині НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 у зв`язку із необхідністю передачі особовому складу військової частини НОМЕР_2 пошукові прожектори для виявлення БПЛА, у зв`язку із загрозою масованих ударів ворога по м. Одеса.

Близько 18.00 год. 28.12.2023 року на вул. Радісна в м. Одеса, за участі т.з. Форд Транзит 3530 КВ та т.з. Опель Зафіра, д.н.з. НОМЕР_3 сталася незначна ДТП. Протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП був складений на водія т.з. Опель Зафіра, д.н.з. НОМЕР_3 .

Під час складання протоколу було виявлено, що у позивача, як у водія т.з. Форд Транзит 3530 КВ відсутнє право керування транспортним засобом.

Позивач за наказом вищого командування у зв`язку із необхідністю передачі особовому складу військової частини НОМЕР_2 пошукові прожектори для виявлення БПЛА, у зв`язку із загрозою масованих ударів ворога по м. Одеса виконував завдання необхідні для відсічі збройної агресії проти України.

Позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора, бо вважає себе невинним, постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи.

Від представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Нагнибіда О.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови серії БАД №035369 від 28.12.2023 року без задоволення.

При цьому зазначає, що 28.12.2023 року о 19 год. 25 хв. в ході виконання службових обов`язків екіпаж ОКЕАН 0202 у складі інспектора взводу №1 роти №7 батальйону №2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 отримав виклик на гарячу лінію 102 «ДТП без травмованих» за адресою: м. Одеса, вул. Радісна, 40. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено ДТП за участю транспортних засобів «Опель» номерний знак НОМЕР_3 та «Форд Транзіт» номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням, як пізніше стало відомо, ОСОБА_1 . Під час встановлення всіх обставин ДТП та збирання доказів, було виявлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Форд Транзіт» номерний знак НОМЕР_4 не маючи права керувати транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування, згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі №521/1973/23, чим порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2023 року у справі №521/1973/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі №521/1973/23 залишено без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набрала законної сили 18.05.2023 року.

Отже, на момент складання постанови серії БАД №035369 від 28.12.2023 року, застосоване відносно позивача постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі №521/1973/23 не вичерпало строк своєї дії.

Факт керування транспортним засобом під час скоєння ДТП позивачем не заперечується та підтверджується ним у позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно. Надав заяву про слухання справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про слухання справи сповіщений належним чином та своєчасно.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відомості про розгляд справ (залишення позову без руху, повернення позовної заяви, дані про відкриття провадження та дати призначення справи до розгляду) публікуються на офіційному веб-сайті Малиновського районного суду м. Одеси у відповідності до Рішення ради суддів загальних судів № 12 від 28 лютого 2013 року «Про організацію роботи з інформаційного наповнення і функціонування офіційних веб-сайтів загальних судів на офіційному веб-порталі судової влади України» та відправлено до ЄДРСР.

Розглянувши справу, дослідивши наявні матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі передбачених ч. ч. 1, 2, 3 і 5 ст. 122 КУпАП.

У ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція) передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 4 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення ( п. 2 розділу ІІІ Інструкції).

Відповідно до положень п. 4 розділу І Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пункт 8 розділу ІІІ Інструкції передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути заслухана, досліджені докази і вирішені клопотання (п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що зі змісту постанови серії БАД №035369 від 28.12.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеної інспектором 4 роти 2 батальйону Управління поліції в Одеській області ОСОБА_4 , вбачається, що 28.12.2023 року о 18.00 годині в м. Одесі на вул. Радісна, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Форд Транзит 3530 КВ без права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 А ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, та за що був притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн.

ОСОБА_1 керував автомобілем «Форд Транзіт» номерний знак НОМЕР_4 не маючи права керувати транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування, згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі №521/1973/23, чим порушив п. 2.1 а) Правил дорожнього руху України.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2023 року у справі №521/1973/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі №521/1973/23 залишено без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набрала законної сили 18.05.2023 року.

Отже, на момент складання постанови серії БАД №035369 від 28.12.2023 року, застосоване відносно позивача постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі №521/1973/23 не вичерпало строк своєї дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч. 2 ст. 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Як встановлено, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі №521/1973/23 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.05.2023 року у справі №521/1973/23 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2023 року у справі №521/1973/23 залишено без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набрала законної сили 18.05.2023 року.

Оскаржувана постанова серії БАД №035369, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, була складена відносно нього 28 грудня 2023 року, тобто в межах річного терміну позбавлення його права керування транспортними засобами.

Відповідно до п.п. 2, 16 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ №340 від 08 травня 1993 року, до керування транспортними засобами допускаються особи за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, тобто ті особи, які пройшли медичний огляд у порядку встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку до встановлених планів і програм та склали теоретичний та практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

Отже, презюмується, що посвідчення водія отримують лише ті особи, які успішно склали теоретичний іспит із знань ПДР України та всіх пов`язаних з ними законами та підзаконними нормативно-правовими актами.

Дана позиція повністю відповідає усталеній позиції ЄСПЛ, практика якого згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, використовується судами як джерело права. Так, у рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_1 достеменно відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року).

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч. ч. 1-3 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов висновку, що в діях позивачки наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що інспектор поліції правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено, є законною та обґрунтованою та такою, яка в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України закріплено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Таким чином, в ході судового розгляду підстав для скасування оскаржуваної постанови серії БАД №035369 від 28 грудня 2023 року судом не встановлено, а тому в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 246 ч. 5 п. 4 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач 1: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (адреса 65114, м. Одеса вул. Академіка Корольова, 5 );

Суддя: І.В. Плавич