Справа № 380/10046/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 рокусправа № 380/10046/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати пункти 2, 5, 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 427 "Про результати службового розслідування за фактом втрати автомата АК-74 № 1200091, бронежилета та шолома закріплених за старшим солдатом ОСОБА_2 ";

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної премії у розмірі 40 відсотків встановленого позивачу розміру щомісячної премії за січень 2024 року, недоплаченої на підставі п. 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 427 "Про результати службового розслідування за фактом втрати автомата АК-74 № 1200091, бронежилета та шолома закріплених за старшим солдатом ОСОБА_2 ".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 29.09.2022 проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 38 від 05.02.2024 позивач виключений зі списків особового складу частини та знятий з усіх видів забезпечення. Згідно записів військового квитка серії НОМЕР_2 від 29.11.1991 про проходження військової служби, позивач, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2024 № 39 зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11.04.2024 посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 ознайомили позивача (під підпис на супровідному листі) з матеріалами службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 за фактом втрати військового майна: автомата АК-74 № НОМЕР_3 , бронежилета та шолома, закріплених за старшим солдатом ОСОБА_2 разом із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.01.2024 № 427 "Про затвердження результатів службового розслідування". Згідно п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.01.2024 № 427 наказано завдані державі збитки в розмірі 25625,12 грн віднести на рахунок старшого солдата ОСОБА_3 - стрільця-санітара 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Пунктом п`ятим згаданого наказу начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 наказано занести до Книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 нарахування за збитки завдані державі у розмірі 47882,03 грн, у тому числі: 23152,13 грн по речовій службі на старшого солдата ОСОБА_3 ; 24729,90 грн по службі ракетно-артилерійського озброєння на старшого солдата ОСОБА_3 . Згідно п. 6 від 24.01.2024 № 427 начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 наказано відповідно до пункту 4 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим посадовим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 виплатити щомісячну премію нижче поіменованим військовослужбовцям у таких розмірах: 60 відсотків встановленого розміру - щомісячної премії старшому солдату ОСОБА_4 у зв`язку з притягненням до матеріальної відповідальності на суму 25625,12 грн.

Окрім цього, матеріали службового розслідування передано до територіального Державного бюро розслідувань, оскільки в діях виявлено ознаки злочину, передбачені статтею 413 Кримінального кодексу України. Позивач не погоджується з правомірністю оскаржуваного наказу з огляду на порушення порядку проведення службового розслідування та порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності останнього. Зокрема, позивач зазначає, що службове розслідування проведено неповно, не об`єктивно, однобічно, без належного врахування всіх обставин та фактів, з грубим порушенням вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 № 608, а саме: службове розслідування за фактом поданого позивачем рапорту про вилучення у нього особистої зброї, бронежилета та каски було призначене з пропуском встановленого ч. 2 ст. 8 Закону № 160-ІХ строку; порушено терміни проведення розслідування, зокрема, акт службового розслідування складений зі спливом більше одного місяця з дати призначення службового розслідування; наказ про затвердження результатів службового розслідування та притягнення до матеріальної відповідальності виданий з порушенням строків, встановлених ч. 7 ст. 8 Закону №160-ІХ. Також позивач не погоджується з висновками акту розслідування, оскільки на його думку, ввірена йому зброя (автомат АК-74 № НОМЕР_4 ) не втрачав, а був вилучений медиками під час евакуації з поля бою, а бронежилет та шолом був вилучений медичними працівниками під час надання ПМД.

Також позивач наголошує, що подія втрати військового майна відбувалась за обставин ведення бойових дій, при обстрілі позицій підрозділу позивача противником. Внаслідок зазначеного обстрілу позивач зазнав численних травм, у зв`язку з чим був госпіталізований та проходив тривале стаціонарне лікування та реабілітацію, що призвело до ампутації частини нижньої кінцівки. Описане говорить про важкість травм та дозволить суду оцінити фізичний стан позивача та його реальну фізичну можливість запобігти втраті військового майна.

Ухвалою від 15.05.2024 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Відповідач заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України до суду не надав, про розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлявся належним чином та згідно довідки про доставку електронного листа ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 15.05.2024.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 153 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд зауважує, що перебування на розгляді адміністративного позову ОСОБА_1 та про відкриття провадження у справі відповідач, військова частина НОМЕР_1 , повідомлені належним чином. Проте, жодних заяви чи клопотань про неможливість подання відзиву відповідач до суду не надав.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач з 29.09.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до первинної медичної картки (форма 100) ОСОБА_1 16.10.2022 біля населеного пункту Опитне Донецької області отримав поранення: ВМОП м`яких тканин правої нижньої кінцівки з вогнепальним внутрішньосуглобовим переломом правої гомілки, евакуйований у ВМГ.

Згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого від 21.10.2022 № 19018 КНП "КЛШМД" ДМР (м. Дніпро), ОСОБА_1 з 17.10.2022 по 21.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП "КЛШМД" ДМР (м. Дніпро) з діагнозом: перелом дистального відділу великогомілкової кістки з переломом малогомілкової кістки, ВОП м`яких тканин нижньої правої кінцівки з вогнепальним внутрішньосуглобовим переломом правої гомілки, ВОП лівого стегна, відкрита рана (неуточненої частини гомілки), сполучена з переломом, відкрита рана стегна, ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків.

У період з 22.10.2022 по 08.11.2022 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону (м. Львів) з діагнозом: вогнепальне осколкове поранення (16.10.22) нижньої третини правої гомілки і стопи з вогнепальним багатоуламковим переломом з кістковим дефектом великогомілкової, малогомілкової, таранної та п`яткової кісток; стан після первинної хірургічної обробки вогнепальних ран, МОС перелому правої гомілки і стопи АЗФ (16.10.22), ампутації правої нижньої кінцівки на рівні с/3 гомілки (24.10.22).

Відповідно до довідки від 11.05.2023 № 664 ОСОБА_1 з 08.11.2022 по 12.05.2023 проходив реабілітацію у ДНП "Галичина" у філії "Реабілітаційний комплекс смт. Великий Любінь". Діагноз: наслідки ВОП (16.10.22) травматичної ампутації правої нижньої кінцівки на рівні с/3 гомілки (24.10.22), набута відсутність ноги нижче коліна, синдром фантомного болю (виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 12.05.2023).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2024 № 38 старший солдат ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.09.2023 № 3033 "Про призначення службового розслідування за фактом втрати військового майна" призначене службове розслідування стосовно випадку втрати військового майна, 16.10.2022 під час евакуації пораненого військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_5 , стрільця-санітара 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , було втрачено військове майно, а саме: автомат АК-74 № НОМЕР_3 , бронежилет, шолом, згідно рапорту № 26855 від 07.09.2023, у термін з 11.09.2023 до 11.10.2023.

Відповідно до розділу 2 Акту службового розслідування "Опис обставин вчиненого правопорушення" 07.09.2023 звернувся з рапортом № 26855 стрілець - санітар 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти старший солдат ОСОБА_6 , в якому доповів, що 16.10.2022 після отримання важкого поранення поблизу спостережного пункту "АЛЬФА" був евакуйований до шпиталю. Під час евакуації, його особисту зброю АК-74 № 2100091 відібрали. Бронежилет та захисний шолом були вилучені медичним персоналом при госпіталізації у шпиталі.

Відповідно до пояснення стрільця-санітара 3 механізовано відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізовано-батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_7 "...16 жовтня 2022 року він у складі 7 механізованої роти перебував у Донецькі області неподалік населеного пункту Опитне виконуючи бойові завдання пов`язані з захистом Батьківщини. Орієнтовно о 16 год 30 хв під час переміщення на спостережний пункт "АЛЬФА" з метою заступання на бойове чергування наша група потрапила під ворожий мінометний обстріл в результаті чого він отримав поранення та був змушений знайти місце в укритті і чекати на евакуацію, про необхідність якої було сповіщено по рації. Точну годину сказити не може, але коли на вулиці стало темно за ними приїхав бронетранспортер, звідти вийшли військовослужбовці Збройних Сил України, це було помітно по їх формі та мові спілкування, імен та позивних він не пам`ятає. Вони забрали його автомат АК-74 № НОМЕР_3 , перемістили його в середину бронетранспортера та привезли до медиків для подальшого транспортування у шпиталь. По прибуттю у шпиталь, якщо він не помиляється, це було у місті Селідово, його шолом та бронежилет забрали. Лікарі сказали, що передадуть засоби захисту у підрозділ та направили його до подальшого пункту евакуації у місті Покровськ. Про подальшу долю автомата АК-74 №2100091 та засобів захисту йому нічного не відомо" (розділ 3 Акту).

У розділі Акту службового розслідування "Відомості про осіб, стосовно яких призначено службове розслідування" зазначено, що "Обставини, що пом`якшують відповідальність старшого солдата ОСОБА_7 службовим розслідуванням встановлено отримання тяжкого поранення, що підтверджується витягом № 294/556 від 08.11.2023 з Журналу бойових дій за 16.10.2022, медичною характеристикою, витягом з наказу (по стройовій частині) №227 від 17.10.2022 про вибуття у зв`язку з пораненням, довідкою про обставини поранення".

На підставі Акту службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнятий наказ від 24.01.2024 № 427 "Про результати службового розслідування за фактом втрати автомата ВК-74 №2100091, бронежилета та шолома закріплених за старшим солдатом ОСОБА_8 ".

Вказаним наказом відповідно до пункту 3 статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності у десятикратному розмірі за втрату зброї старшого солдата ОСОБА_7 . Також у діях старшого солдата ОСОБА_7 вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 413 Кримінального Кодексу України.

Пунктом 2 наказу № 427 визначено завдані збитки в розмірі 25625,12 грн віднести на рахунок старшого солдата ОСОБА_3 .

У пунктах 5, 6 Наказу № 427 зазначено:

"5. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової

частини НОМЕР_1 :

занести до Книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 нарахування за збитки завдані державі у розмірі 47882,03 грн (сорок сім гривень вісімсот вісімдесят дві гривні 03 копійки) у тому числі:

23152,13 грн по речовій службі на старшого солдата ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

24729,90 гри по службі ракетно-артилерійського озброєння на старшого солдата Петра ФІРАКА.

6. Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту 4 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим посадовим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 виплатити щомісячну премію нижчепойменованим військовослужбовцям в таких розмірах:

60 відсотків встановленого розміру - щомісячної премії старшому солдату Петру ФІРАКУ у зв`язку з притягненням до матеріальної відповідальності на суму 25625,12грн….".

Вважаючи пункти 2, 5, 6 вказаного наказу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вважаючи незаконним притягнення до матеріальної відповідальності, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні обставини та застосовує такі правові норми.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Згідно зі статтями 16 та 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

При цьому, приписами статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Згідно із частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу (частина перша статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ). Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць (частина третя статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок № 608).

Згідно із пунктом 7 Порядку № 608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу II Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно із пунктом 1 розділу III Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування). Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 1-6 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1-2 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема, проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Таке службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння). Результати службового розслідування фіксуються у акті службового розслідування, в якому і мають бути відображені усі зазначені вище складові, надана належна оцінка усім обставинам, встановленим під час проведення такого службового розслідування з урахуванням пояснень особи, відносно якої воно проведено, та, відповідно, має міститися висновок з урахуванням усіх обставин, встановлених під час проведення службового розслідування.

Розділом VIII Порядку № 608 урегульовані особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.

Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-IX (далі - Закон № 160-IX).

Згідно із підпунктами 4-5 частини першої статті 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1 ст. 3 Закону № 160-IX).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-IX).

Згідно із статтею 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника). Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом. Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності. Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис. У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 160-IX завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування (ч. 3 ст. 9 Закону № 160-IX).

Отже, із аналізу наведених вище правових норм суд висновує таке:

- до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі встановлення в ході службового розслідування завдання ним прямої дійсної шкоди державі, внаслідок протиправної поведінки у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків та встановленням причинного зв`язку між протиправною поведінкою такої особи і завданою шкодою із обов`язковим встановленням вини особи в завданні такої шкоди;

- під час проведення службового розслідування комісія зобов`язана перевірити та встановити наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність;

- Закон № 160-IX розмежовує підстави для застосування до особи обмеженої матеріальної відповідальності та повної або підвищеної матеріальної відповідальності.

Разом з цим, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 333/7160/17.

Отже, підсумовуючи викладене у своїй сукупності, суд наголошує, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 Закону №160-IX, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Тобто, обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що на відповідача покладений обов`язок доведення складу правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Як встановлено судом, підставою притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної та матеріальної відповідальності стали висновки службового розслідування про втрату ним військової зброї, а саме автомату АК-74 № НОМЕР_3 , бронежилета та шолома.

Так, наказом Міністра оборони України від 29.06.2005 № 359 затверджена Інструкція про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 359).

Ця Інструкція визначає порядок організації обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів до неї військовослужбовцям у структурних підрозділах Міністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - структурні підрозділи), командуваннях видів Збройних Сил України, інших органах військового управління (далі - органи військового управління), військових частинах (на кораблях), військових навчальних закладах, установах та організаціях Міністерства оборони України, Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військові частини), а також національному персоналу з числа військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, який бере участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки (далі - національний персонал).

За визначенням наведеним у пункту 2 Інструкції № 359 стрілецька зброя - табельна та нетабельна зброя: револьвери, пістолети, гвинтівки, карабіни, автомати, пістолети-кулемети, кулемети, сигнальні пістолети, ручні гранатомети, запасні стволи кулеметів, пристрої для навчальних стрільб, спортивна та навчальна зброя, зброя спеціального призначення.

Так, відповідно до п. 2 розділу Х Інструкції № 359 військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі (ящику) (додаток 22).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачений обов`язок військовослужбовця знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Варто відмітити, що із досліджених судом матеріалів службового розслідування, зокрема, Акту службового розслідування та витягу з наказу від 17.10.2022 № 227 встановлено, що 16.10.2022 у період з 15 год 10 хв по 17 год 05 хв, під час мінометного та стрілецького обстрілу противником позицій СП "Альфа-1" СП "Страшилка" РОП "Чарлі" 3мб військової частини НОМЕР_1 поблизу населеного пункту Опитне Покровського району Донецької області старший солдат Петро ФІРАК стрілець-санітар 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти отримав поранення мінно-вибухова травма, вогнепальне осколкове поранення правої гомілки та стегна, часткова травматична ампутація правої стопи, вогнепальний перелом правої великогомілкової кістки.

Ці обставини також підтверджується витягом з Журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 16.10.2022, зареєстрованого за номером 200.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 , наявних в матеріалах службового розслідування, позивач повідомив, що 16.10.2022 виконуючи бойові завдання, пов`язані із захистом Батьківщини, 16:30 год попав під мінометний обстріл, у результаті чого отримав важке поранення та був змушений зайняти місце в укритті та чекати на евакуацію. Під час евакуації військовослужбовці Збройних Сил України забрали його автомат, поклали пораненого всередину техніки та передали його медикам для подальшого транспортування у шпиталь. Після прибуття у шпиталь його шолом та бронежилет відібрали лікарі та сказали, що передадуть засоби особистого захисту у підрозділ. Про подальшу долю військового майна та зброю йому нічого не відомо.

Також, відповідно до пояснень командира 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 останній повідомив, що 16.10.2022 під час мінометного обстрілу СП " ІНФОРМАЦІЯ_3 " старший солдат ОСОБА_10 отримав поранення та був евакуйований разом з автоматом АК 74 № 2100091 та особистими засобами захисту. Подальший рух автомата та особистих засобів захисту закріплених за старшим солдатом ОСОБА_2 останньому невідомо. Зазначив, що через складну обстановку, постійні обстріли противником, велику кількість поранених, прослідкувати за майном усіх солдат було неможливо.

Тобто, матеріали службового розслідування містять відомості, що при потраплянні позивача під мінометний обстріл, до моменту його евакуації та передання його до стабілізаційного пункту автомат та засоби особистого захисту були при ньому. У подальшому, закріплений за ОСОБА_1 автомат АК-74 № НОМЕР_3 був вилучений військовослужбовцями ЗСУ під час евакуації, а бронежилет та шолом медиками в м. Селідово.

Отже, суд встановив, що у ході службового розслідування відповідач не вчинив жодних дій, передбачених Порядком № 608, спрямованих на досягнення мети і завдань службового розслідування: належним чином не встановлені обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, не встановлені характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки; причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, вина правопорушника.

Тобто, відповідачем не вжито всіх заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.

Водночас, як в оскаржуваному наказі, так і в Акті службового розслідування мотивувальна частина відносно позивача зводиться виключно до цитування положень Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України без наведення обставин, на яких гуртуються такі висновки та без конкретизації вчинених позивачем порушень та наданні обґрунтованої оцінки діям позивача.

При цьому, суд зауважує, що відповідачем протиправно не взято до уваги вимоги Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо визначення обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння та забезпечують бойовий імунітет в умовах воєнного стану" від 15.03.2022 № 2124-IX (далі - Закон № 2124-IX).

Так, Законом України від 15.03.2022 № 2124-IX внесені зміни до Закону України від 06.12.1991 № 1932-XII та статтю 1 після абзацу 2 доповнено новим абзацом такого змісту: "бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України".

Із аналізу викладеного слідує, що військовослужбовці звільняються від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати військового майна, під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту.

Водночас, при прийнятті оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача, відповідачем наведені норми не враховані, при службовому розслідуванні обставини наявності/відсутності бойового імунітету у позивача не перевірені.

Також, матеріали службового розслідування не містять доказів, які б свідчили про невиконанням чи неналежне виконання позивачем обов`язків військової служби або службових обов`язків та не враховано положення ст. 9 Закону № 160 щодо крайньої необхідності, яка виразилась в тому, що позивач потрапив під обстріл та був поранений, а отримана ним зброя АК-74 № 2100091 була вилучена під час евакуації (так як позивач за тяжкістю поранення, часткова травматична ампутація правої стопи, об`єктивно не міг самостійно пересуватись), а засоби особистого захисту були вилучені медиками 5В ВМГ "ПП» ".

За таких обставин, суд вважає, що службовим розслідуванням не установлено та відповідачем не надано належних та допустимих доказів про заподіяння ОСОБА_1 шкоди державі, що зумовлює настання повної матеріальної відповідальності, так як відповідачем не доведено, що саме позивач невиконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків, спричинив втрату військового майна (АК-74 № НОМЕР_3 , бронежилета та шолома).

Щодо порушення термінів проведення відповідачем службового розслідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 розділу III Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Як встановлено судом, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 11.09.2023 № 3033 "Про призначення службового розслідування за фактом втрати військового майна" проведено службове розслідування.

При цьому, притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача відбулося на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2024 № 427 "Про результати службового розслідування за фактом втрати автомата АК-74 № 2100091, бронежилета та шолома закріплених за старшим солдатом ОСОБА_2 ".

Таким чином, суд зазначає, що службове розслідування не було завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром військової частини НОМЕР_1 наказом від 11.09.2023 № 3033. Разом цим, у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про продовження строку службового розслідування.

Вирішуючи спір, суд, на виконання приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, зобов`язаний перевірити, чи дія, бездіяльність та рішення суб`єкта владних повноважень вчинені/прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Беручи до уваги викладене вище, суд вважає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 427 "Про результати службового розслідування за фактом втрати автомата АК-74 № 2100091, бронежилета та шолома закріплених за старшим солдатом ОСОБА_2 " за фактом втрати військової зброї, в частині притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності, утримання з позивача 25625,12 грн та повідомлення про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 413 Кримінального кодексу України є таким, що винесений необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відтак, суд дійшов висновку про скасування пунктів 2, 5, 6 наказу від 24.01.2024 № 427 та задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату щомісячної премії у розмірі 40% встановленого позивачу щомісячної премії за січень 2024 року, недоплаченої на підставі п. 6 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 427, суд враховує таке.

Відповідно до п. 31.4 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 виплата премії військовослужбовцям здійснюється щомісяця за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира військової частини (командирам військових частин - наказу вищих командирів (начальників)), який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання.

Також, п. 3 ст. 14 Закону № 160-IX визначено, що у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

У зв`язку із вищевикладеним, враховуючи, що здійсненню виплати премії та відшкодування матеріальної шкоди передує винесення відповідного наказу, з огляду на встановлені судом вище обставини щодо протиправності оскаржуваного наказу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання донарахування позивачу 40% премії за січень 2024 року є передчасними до винесення відповідачем відповідного наказу, тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б повністю спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи суду не надав.

З огляду на вище викладене, суд частково задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат.

У позовній заяві позивач просить стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

У позовній заяві позивач, користуючись правом, передбаченим ч. 7 ст. 139 КАС України, заявив про подання додаткових доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення суду, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", відтак суд не здійснює розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 427 "Про результати службового розслідування за фактом втрати автомата АК-74 № 2100091, бронежилета та шолома закріплених за старшим солдатом ОСОБА_8 " в частині притягнення ОСОБА_3 до підвищеної матеріальної відповідальності та віднесення на його рахунок завдані державні збитки у розмірі 25625,12 грн.

Визнати протиправним та скасувати пункт 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 427 "Про результати службового розслідування за фактом втрати автомата АК-74 № 2100091, бронежилета та шолома закріплених за старшим солдатом ОСОБА_8 " в частині занесення до Книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 нарахування за збитки завдані державі у розмірі 47882,03 (сорок сім тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 03 коп.), у тому числі: 23152,13 грн по речовій службі на старшого солдата ОСОБА_3 ; 24729,90 грн по службі ракетно-артилерійського озброєння на старшого солдата ОСОБА_3 .

Визнати протиправним та скасувати пункт 6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2024 № 427 "Про результати службового розслідування за фактом втрати автомата АК-74 № 2100091, бронежилета та шолома закріплених за старшим солдатом ОСОБА_8 " в частині виплати старшому солдату ОСОБА_4 щомісячної премії в розмірі 60% встановленого розміру у зв`язку з притягненням до матеріальної відповідальності на суму 25625,12 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна