Справа № 300/3390/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 рокуСправа № 300/3390/24 пров. № А/857/20737/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 на додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (суддя Главач І.А., м.Івано-Франківськ),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі ГУПФ) в якому просив:

визнати протиправним дії ГУПФ щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з індексацією без обмеження сумою 1500 грн з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №168 «Про пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова №168) починаючи з 01.03.2023 та постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі Постанова №185);

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром з індексацією без обмеження сумою 1500 грн з урахуванням вимог Постанови №168 починаючи з 01.03.2023 та постанови №185 починаючи з 01.03.2024, з урахуванням здійснених виплат.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду 17 липня 2024 року, яке набрало законної сили 20.08.2024, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУПФ щодо обмеження з 01.02.2024 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язано ГУПФ здійснити з 01.02.2024 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум. В задоволенні решти позову відмовлено (далі Рішення суду).

Рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цього судового рішення.

19.07.2024 в суді першої інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 яка обґрунтована тим, що Рішення суду повністю не відновлює право позивача щодо отримання нарахованої, проте не виплаченої індексації відповідно до вимог Постанови №185, яка нарахована тільки з 01.03.2024. З підстав наведеного заявник вказав, що вважає, що при ухваленні Рішення суду допущено описку в даті, а тому він просив винести додаткове рішення, зобов`язавши ГУПФ здійснити з 01.03.2024 нарахувати та виплатити пенсію без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум (далі Заява).

Додатковим рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року Заяву ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ГУПФ здійснити з 01.03.2024 нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням нарахованої індексації відповідно до вимог Постанови №185, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погодившись із ухваленим додатковим рішенням, його оскаржили сторони, які із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просять:

ГУПФ скасувати додаткове рішення;

ОСОБА_1 скасувати додаткове рішення та винести постанову, якою зобов`язати ГУПФ здійснити з 01.03.2024 нарахування та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром з урахуванням нарахованої індексації без обмеження сумою 1500 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

ГУПФ в апеляційній скарзі вказує, що відповідачем проведено індексацію пенсії позивачу відповідно до Постанови №185. Розмір індексації склав 1500 грн. Зазначає, що позивач пов`язує обмеження розміру індексації у 2023-2024 роках з обмеженням максимального розміру пенсії, однак такий підхід є помилковим, оскільки максимальний рівень індексації 1500 грн закріплено Постановами №№168 та 185.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що обмеження розміру збільшення пенсії в результаті індексації з 01.03.2023 та з 01.03.2024 сумою 1500 грн є протиправним та таким, що порушує право позивача на мирне володіння майном, отримання належного розміру пенсії.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача заперечує вимоги такої та підтримує вимоги своєї апеляційної скарги.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подав.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у мотивувальній частині Рішення суду, цей суд вказав, що належним способом захисту порушеного права позивача на належну йому пенсію та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав, є зобов`язання ГУПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2023 без обмеження її максимальним розміром.

Однак, під час ухвалення Рішення суду, судом не вирішено питання про здійснення перерахунку та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації згідно Постанови №185 з 01.03.2024.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

У постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №1540/4122/18 зазначено, що процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

За змістом частини першої статті 252 КАС підставою для ухвалення додаткового рішення може бути неухвалення судом рішення щодо однієї з позовних вимог, якщо щодо решти вимог, заявлених у позові, рішення ухвалено. Додаткове рішення необхідне також у тих випадках, коли відповідь суду не відповідає обсягу поставленого питання або ж спосіб судового захисту викладений неповно.

Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі вимоги позивача, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу цих позовних вимог досліджувалися докази.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 9901/118/19 зазначено, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

З Рішення суду видно, що суд констатував, що у відповідача відсутнє право повторного обмеження пенсії позивача максимальним розміром, тобто знову вчиняти ті ж самі дії, які вже були визнані судом протиправними згідно судових рішеннях, які набрали законної сили.

Вказаний висновок стосується нарахування та виплати пенсії в цілому, однак не стосується нарахування та визначення розміру окремих доплат до пенсії, таких як індексації пенсій згідно Постанов №168 та 185.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у Рішенні суду давалася оцінка доводам позивача-заявника щодо протиправності обмеження розміру індексації пенсії у сумі 1500 грн, зокрема у Рішенні суду вказано, що «Кабінет Міністрів України постановами №168 та №185 визначив коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 та 1,0796 відповідно, що відповідає формулі, визначеній Порядком №124 та узгоджується із частинною 2 статті 42 Закону №1058-IV, на виконання якої Уряду надано повноваження визначення розміру та порядку забезпечення індексації пенсії шляхом її перерахунку через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у межах бюджету Пенсійного фонду.

У свою чергу, пунктом 10 Постанови КМУ № 168 установлено, що:

у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;

розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Згідно з пунктом 3 Постанови КМУ №185 розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктом 1 та підпунктами 1-7 пункту 2 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

З системного аналізу наведених норм слідує, що обмеження верхньої межі індексації здійснюється для того, щоб збалансувати потреби та захистити якомога більшу кількість громадян через інструмент індексації, передусім тих громадян, пенсії яких є дуже низькими, і з іншого боку, щоб збалансувати фінансовий ресурс для проведення індексації для широких категорій осіб та утримати зростання нерівності між розміром пенсії громадян, а також з урахуванням того, що в умовах дії воєнного стану видатки в першу чергу спрямовуються на національну безпеку і оборону та на здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

При цьому, як положеннями статті 42 Закону № 1058-IV, так і положеннями статті 64 Закону № 2262-ХІІ Кабінету Міністрів України надано право визначати розмір, умови та порядок здійснення індексації пенсій.

Отже, положеннями Постанови КМУ №168 та Постанови КМУ №185 визначено верхню межу розміру індексації пенсії у граничному розмірі 1500 грн, яку не може перевищувати сума індексації (підвищення) у разі підвищення на коефіцієнт збільшення встановлений відповідною постановою. Тобто, це означає, що якщо сума індексації пенсії в результаті проведеного перерахунку перевищує 1500 грн., доплата до пенсії встановлюється у межах граничної суми - в розмірі 1500 грн.

Така права позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 7 червня 2024 року (справа №420/25804/23, провадження №К/990/7155/24).

Як вже встановлено судом, згідно з розрахунком ГУПФ з 01.03.2024 позивачу нараховано індексацію з використанням коефіцієнту 1,197 та 1,0796 з обмеженням її максимальним розміром 1500 грн, що відповідає вимогам Постанови КМУ №168 та Постанови КМУ №185 відповідно.

Таким чином, підстави для зобов`язання ГУПФ провести перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням підвищення до пенсії з розрахунку коефіцієнта збільшення 1,197 встановленого Постановою КМУ №168 та коефіцієнта збільшення 1,0796 встановленого Постановою КМУ №185, без обмеження розміру такого збільшення максимальним розміром 1500 грн відсутні, оскільки індексація пенсії позивача з 01.03.2024 проведена з урахуванням діючих норм законодавства України.».

Підсумовуючи апеляційний суд, вважає за необхідне звернути увагу на те, що в Рішенні суду, судом захищено право позивача щодо протиправності дій відповідача в частині обмеження максимальним розміром пенсії та в цій частині позов задоволено.

В частині відмовлених позовних вимог, цей суд визнав правомірними дії ГУПФ щодо нарахування позивачу індексації до пенсії згідно постанов №№168 та 185 відповідно у розмірі 1500 грн.

Вказане Рішенні суду не оскаржувалося сторонами, хоча на думку апеляційного суду позивач подаючи розглядувану Заяву, а в подальшому і апеляційну скаргу, має намір ніби переглянути висновки, що наведені у Рішенні суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо виплати пенсії з індексацією згідно Постанов №№168 та 185 без обмеження сумою 1500 грн.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що додаткове рішення суду ухвалено безпідставно, так як в Рішенні суду вирішено питання щодо виплати індексації пенсії у розмірі 1500 грн.

В цій частині воно позивачем не оскаржене.

Основною причиною прийняття вказаного додаткового рішення суду стали висновки суду першої інстанції наведені в Рішенні суду про те, що «обмеження пенсії позивача максимальним розміром у сумі 28882,49 грн відбулось внаслідок проведеного перерахунку з 01.02.2024 на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.10.2023 у справі №300/4322/23.».

Тому саме з цієї дати суд задовольнив позовні вимоги.

З тексту рішенні суду:

… «Так, надалі, на виконання Постанови КМУ №185 «Про індексацію пенсійний і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» відповідачем також здійснено перерахунок пенсії позивача.

Як вбачається з розрахунку відповідача з 01.03.2024 основний розмір пенсії позивача становив 80% грошового забезпечення 18593,18 грн, з урахуванням індексації згідно з Постановою КМУ №118 3253,81 грн, індексації згідно з Постановою КМУ №168 1500 грн, індексації згідно з Постановою КМУ №185 1500 грн, збільшення основного розміру пенсії 25% - 4648,30 грн, щомісячної доплати відповідно постанови КМУ №713 від 14.07.2021 2000,00 грн, підвищення за інвалідність внаслідок війни ІІ групи 944,40 грн, надбавки за інвалідність ІІ групи при виконанні обов`язків - 50 грн, розмір нарахованої пенсії становив 32489,69 грн. З урахуванням максимального розміру пенсії призначено до виплати 28882,49 грн (а.с.97).».

Відтак, зважаючи на те, що з 01.03.2024 позивачу згідно Постанови №185 належить виплата індексації, тому суд першої інстанції вважав, що належним способом захисту порушеного права позивача буде прийняття цього додаткового рішення.

Такі висновки суду є помилковими, оскільки у розглядуваному випадку відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення передбачені статтею 252 КАС.

Належним захистом права позивача стане звернення до суду із заявою про виправлення описки в порядку статті 253 КАС, або ж оскарження Рішення суду по суті.

В ситуації, яка склалася, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості скасувати додаткове рішення та на підставі наявної Заяви виправити можливу на думку позивача описку.

Однак, виходячи із вищевикладених обставин, апеляційний суд визнає безпідставність прийняття вказаного додаткового рішення суду, що відповідно має наслідком його скасування.

Згідно частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про необхідність задоволення Заяви у спосіб, що наведений в цьому рішенні.

Керуючись статтями 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.07.2024 вх.№6167/24 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Cуддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш