Справа № 716/2094/24
Суддя: Шевчук Р. М.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/2094/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Р.М.

за участі секретаря: Барабащук О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Іванюк Олександр Октавіанович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В позові посилається на те, що інспектором ВБДР УПП в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Гуцулом Олександром Анатолійовичем була винесена постанова серії ЕНА №2889280 від 22.08.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП.

Вказував, що в постанові зазначено такі фактичні обставини, а саме: 22.08.2024 о 14 год. 42 хв. 11 сек. у с.Вікно вулиця Шолохова ОСОБА_1 самовільно встановив дорожні знаки 3.15. на автодорозі О-26084 на в`їзді і виїзді в населений пункт Вікно не погодивши дані дії з відповідним підрозділом Національної поліції, чим порушив п.32.1 ПДР - Порушення здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху ТЗ загального користування.

Зазначав, що постанова йому вручена не була, про свідчить відмітка в ній, а електронна копія постанови серії ЕНА №2889280 від 22.08.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, була отримана його представником лише 10.09.2024р., матеріали справи для ознайомлення були надані представнику лише 18.09.2024 року.

В зв`язку з вищенаведеним, вважав причину пропуску строку на оскарження постанови поважним, просив поновити строк звернення до суду.

Посилаючись на норми права, які регулюють вказані правовідносини, вважає постанову серії ЕНА №2889280 від 22.08.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, необгрунтованою та такою що підлягає скасуванню, оскільки, під час винесення постанови інспектором належним чином не було встановлено всіх обставин справи.

При цьому вказував, що підставою для винесення оскаржуваної постанови стали наступні матеріали: скарга представника и ПП «Західний Буг» від 09.08.2024 №ЗБ-1376-08-24, лист Вікнянського сільського голови Ковалюка І.Д. №356 від 09.05.2023 року на адресу начальника управління інфраструктури, капітального будівництва та експлуатації доріг Чернівецької ОДА ОСОБА_2 , листа начальника управління інфраструктури, капітального будівництва та експлуатації доріг Чернівецької ОДА ОСОБА_2 від 29.05.2023 на адресу Вікнянської сільської ради, акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 22.08.2024 року.

Крім того, зазначав, що санкція ст.140 ч.2 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб суб`єктів господарської діяльності у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Однак, враховуючи зміст постанови, зважаючи на розмір стягнення 340 грн., вбачається, що його притягнуто до адмінвідповідальності за самовільне встановлення дорожніх знаків 3.15, як фізичну особу. Разом з тим, будь-яких доказів, які би доводили вчинення такого адміністративного правопорушення не зазначено.

Просив постанову серії ЕНА №2889280 від 22.08.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП скасувати, провадження в справі закрити. Стягнути на його користь витрати понесені на правову допомогу в розмірі 10000 грн. та судовий збір в розмірі 605, 60 грн.

Ухвалою суду від 10.09. 2024 року по справі та відкрито провадження та поновлено строк звернення до суду, розгляд справи призначено на 07.10.2024 року.

На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які містяться в матеріалах провадження, заяву представника відповідача, прийшов до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 2 ст.140 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Об`єктом вказаного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції проектної документації та схеми організації дорожнього руху.

Суб`єктами адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, є громадяни, посадові особи, громадяни суб`єкти господарської діяльності.

Дипозиція ч.2 ст.140 КУпАП є бланкетною, оскільки, не містить в собі переліку конкретної діяльності/бездіяльності, за вчинення/невчинення яких настає адміністративна відповідальність, а лише відсилає до змісту норм порядків погодження певних видів діяльності іншими актами законодавства, який оскаржуваною постановою визначений Закон України «Про дорожній рух». В той же час, ст.52-3 Закону України «Про дорожній рух», встановлює повноваження Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серед яких, зокрема: погодження відповідно до вимог цьогоЗакону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг.

Судом встановлено, що 22.08.2024 року інспектором ВБДР УПП в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Гуцулом Олександром Анатолійовичем була винесена постанова серії ЕНА №2889280 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч.2 ст.140 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З тексту постанови вбачається, що: пішохід ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 22.08.2024 о 14 год. 42 хв. у с.Вікно вулиця Шолохова, ОСОБА_1 самовільно встановив дорожні знаки 3.15. на автодорозі О-26084 на в`їзді і виїзді в населений пункт Вікно не погодивши дані дії з відповідним підрозділом Національної поліції, чим порушив п.32.1 ПДР - Порушення здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху ТЗ загального користування (ст.140 ч.2 КУпАП) на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім того, вбачається, що від підпису про отримання постанови ОСОБА_1 відмовився, однак доказу направлення постанови позивачу, не надано.

З відповіді на адвокатський запит №08/2024 від 02.09.2024 року слідує, що «..відносно ОСОБА_1 поліцейським управлінням патрульної поліції в Чернівецькій області була винесена постанова ЕНА №288833060 від 21.08.2024 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.140 КУпАП».

Крім того, встановлено що ПП «Західний Буг» звернулося до ГУНП в Чернівецькій області зі скаргою про те, що на території Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в`їзді та виїзді села Вікно встановлено дорожні знаки «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 24т заборонено».

На вказаний запит ДПП УПП в Чернівецькій області надало відповідь, що звернень від Вікнянської сільської ради щодо погодження встановлених дорожніх знаків 3.15. «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує …, заборонено» не надходило.

Відповідно до клопотання сільського голови Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 09.05.2023р., Вікнянська сільська рада звернулася до Начальника управління інфраструктури, капітального будівництва та експлуатації доріг Чернівецької ОДА ОСОБА_2 , провести поточний ямковий ремонт асфальтно-бетонного покриття на ділянках доріг: О26064, О26070, О26073, О26063 (з уточненням метражу між населеними пунктами), та проханням встановити обмежувальні знаки для проїзду великовагового транспорту на всіх автошляхах Вікнянської ТГ.

На вищевказане клопотання начальником Управління управління інфраструктури, капітального будівництва та експлуатації доріг Чернівецької ОВА ОСОБА_3 стосовно встановлення дорожніх знаків надана відповідь про те, що Управління не заперечує щодо влаштування відповідних дорожніх знаків за кошти місцевого бюджету за умови дотримання вимог ст.27 ЗУ «Про дорожній рух» та ДСТУ4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

З акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 22 серпня 2024 року а/д О26084 на в`їзді в с.Вікно, яке проводилося у присутності інспектора ВБДР УПП в Чернівецькій області ДПП Токарюка М.І., інспектора Гуцула О.А. та свідків, вбачається, що на ній «встановлено дорожні знаки 3.15 незаконно».

Відповідач не подав відзиву на позов, не спростував доводів позивача щодо неправомірності прийнятого рішення про накладення адміністративного стягнення, натомість ним було надіслано суду заяву про залишення позову без розгляду. До вказаної заяви додано відеозапис розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.9 ст.44 КАС України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який не є суб`єктом владних повноважень та подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Подання доказів врегульовано ст. 79 КАС, а саме в ч.9 даної статті зазначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Таким чином, надісланий суду відповідачем відеоматеріал по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.140 ч.2 КУпАП (постанова ЕНА №2889280), не може слугувати належним та допустимим доказом при розгляді даної справи, оскільки відсутнє підтвердження надсилання (надання) копії заяви та копії відеозапису позивачу та його представнику.

У матеріалах справи відсутній будь-який доказ, який би підтвердив факт порушення позивачем 32.1 Закону України "Про дорожній рух".

У справі про адмінправопорушення також відсутні будь-які фактичні дані: показання свідків, технічних приладів та засобів відеоспостереження, інші документи, які б вказували на обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.140 КУпАП, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірності прийнятої ним постанови.

Крім того, зі змісту постанови неможливо визначити склад правопорушення, за яким притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, оскільки диспозиція ч.2 ст. 140 КАС України передбачає відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування. З тексту постанови серії ЕНА № 2889280 від 22.08.2024 року вбачається, що спочатку в постанові інспектором зазначено, що ОСОБА_1 самовільно встановив дорожні знаки на в`їзді/виїзді в населений пункт Вікно не погодивши дані дії з відповідним підрозділом національної поліції, а надалі вказано зовсім інший зміст порушення, а саме: порушення здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування, тобто не вірно визначено порушення ПДР, яке вчинено позивачем.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинності.

Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського Суду з прав людини, практика якого при розгляді справ судами в обов`язковому порядку використовується як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (правопорушення). Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 року у справі 463/1352/16-а Верховний Суд також звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У відповідності до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини», п. 282).

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи, що відповідачем не доведено обставин встановлення саме позивачем, як фізичною особою, дорожніх знаків 3.15 на автодорозі О-26084 при в`їзді/виїзді в населений пункт с.Вікно Чернівецького району Чернівецької області, які підлягають погодженню, позовні вимоги слід задовольнити, скасувати постанову серії ЕНА №2889280 від 22.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КУпАП про адміністративне правопорушення та закрити провадження у справі.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі задоволення позову повністю або частково. Суд повинен враховувати понесені стороною судові витрати під час розгляду позову.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частин 1, 3 ст. 132, частин 1, 5 ст. 134 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз судових рішень Верховного Суду дає змогу дійти висновку, що підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом (постанова КГС ВС від 05.06.2018 у справі No 904/8308/17.

У постановах від 18.06.2019 у справі No 922/3787/17, від 01.08.2019 у справі

No 915/237/18 Верховний Суд зазначив, що під час визначення розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару

адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить

до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких

витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові ВП ВС від 27.06.2018 у справі

No 826/1216/16.

У якості доказу понесених витрат на правничу допомогу представником позивача Адвокатом Іванюком О.О. надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 27 серпня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцію до прибуткового касового ордера №08/2024 від 27 серпня 2024 р., попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач і які очікує понести позивач у зв`язку із розглядом справи від 26.09.2024 року.

Оскільки детальний опис робіт (послуг), що були надані адвокатом в матеріалах справи відсутній, суд немає можливості оцінити обґрунтованість заявленого розміру витрат на професійно правничу допомогу. При цьому суд враховує, що в тексті договору про надання професійної правничої допомоги від 27 серпня 2024 року не встановлено розміру та/або порядку обчислення витрат на правничу допомогу, що суперечить положенням ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (постанова Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі №922/1163/18), а тому суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на те, що з доданих представником позивача до позову документів неможливо встановити який перелік послуг (робіт) надав адвокат Іванюк О.О. позивачу, суд приходить до висновку, що у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити.

Сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 605,60 грн. підлягає відшкодуванню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись 77, 79, 241-246, 250, 271, 286 КАС України, ст.ст.251, 280, 288, 293 КУпАП , суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Іванюк Олександр Октавіанович, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕНА № 2889280 від 22.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.140 КУпАП про адміністративне правопорушення скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань, призначених для Департаменту патрульної поліції (вул.Ф.Ернста, 3 м.Київ, 03048, ідентифікаційний номер 491086) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: