Справа № 754/9610/24
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/144/24
Справа №754/9610/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.06.2024 року, рухаючись на автомобілі у м.Києві, був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 для перевірки документів. Після ознайомлення з його документами, останні повідомили про намір вручення йому направлення на проходження військово-лікарської комісії (ВЛК). З приводу цього Позивач повідомив, що зареєстрований та проживає у м.Світловодськ, Кіровоградської області, а у Києві знаходиться по справах проїздом. Також повідомив, що не відмовляється від проходження ВЛК, однак бажає це зробити за місцем свого зареєстрованого місця проживання, оскільки цей процес триватиме не один день, а у Києві йому навіть немає де проживати. Однак незважаючи на його пояснення, вищевказані посадові особи повідомили, що Позивача буде доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прибувши до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , його уповноважена посадова особа старший солдат ОСОБА_2 повідомила, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, йому було надано листок, на якому він виклав свої пояснення і зауваження, в яких у письмовій формі повторно зазначив вищевикладене. Зрештою, уповноважена посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 старший солдат ОСОБА_2 склала стосовно Позивача Протокол про адміністративне правопорушення № 441 від 13.06.2024 року, копію якого йому було надано. Разом із копією Протоколу йому також було вручено копію Постанови № 441 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 13.06.2024 року (надалі - Постанова), при винесенні якої він взагалі не був присутнім. Копію письмових пояснень йому надано не було. Вважає, що вищевказана Постанова є протиправною та підлягає скасуванню з огляду на наступне. До Протоколу № 441 від 13.06.2024 року не було долучено жодних доказів, що підтверджують факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, жодних свідків такої обставини також немає (про що є відмітка у самому Протоколі). Також, уповноваженою особою, яка складала протокол, не було доведено йому зміст ст. 63 Конституній України та не було роз`яснено права та обов`язки передбачені статтею 268 КУпАП. Жодної відмітки про таке, а також його підпису про ознайомлення, вищевказаний Протокол не містить. Разом з тим, перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, наведений у ст. 255 КУпАП. Однак, посадових осіб територіальних центрів комплектування та соціальної підтримку у зазначеному переліку немає. Таким чином, дані особи взагалі не мають законодавчих підстав для складання протоколів про адміністративні правопорушення. 3 огляду на вищевикладене, Протокол про адміністративне правопорушення № 441 від 13.06.2024 року складений з порушеннями вимог чинного законодавства, що свідчить про його необґрунтованість та протиправність. На підставі вищезгаданого Протоколу, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 було винесено Постанову № 441 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 13.06.2024 року, якою на нього було накладено штраф у сумі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень. Згідно висновків оскаржуваної Постанови, Позивачу інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень. Однак, жодного доказу вчинення ним повторно протягом року порушення, передбаченого частиною першою цієї статті в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає. В той же час, саме повторність такого правопорушення протягом року є ключовою підставою для притягнення особи до відповідальності за частиною 2 даної статті. Окрім того, санкція частини 2 статті 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В той же час, оскаржуваною Постановою на Позивача накладено штраф у сумі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, тобто у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає максимальній межі санкції частини 3 даної статті. 3 огляду на вищевикладене, Постанова № 411 від 13.06.2024 року є протиправною та підлягає скасуванню. Також, ІНФОРМАЦІЯ_3 має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Окрім того, згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. В той же час, оскаржувана Постанова не містить ані підпису посадової особи. яка розглянула справу, ані відбитку печатки із зображенням Державного Герба України і найменуванням ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи усе вищевикладене Позивач звернувся до суду та просить визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити та стягнути на його користь судовий збір.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2024 головуючим суддею по справі було визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 08.07.2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.09.2024 року від Відповідача через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вважає, що твердження Позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Зазначає, що Позивач всупереч вимогам законодавства про мобілізацію та мобілізаційну діяльність, 13.06.2024 відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією з особистих переконань, у зв`язку з сімейними обставинами, про що зазначив у своїх поясненнях, написаних власноруч. Саме у зв`язку з порушенням Позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку, уповноваженою службовою особою Відповідача - відповідальним виконавцем адміністративного відділенням старшим солдатом ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 був складений адміністративний протокол від 13.06.2024 №441 про адміністративне правопорушення, вчинене Позивачем.

3а результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення Відповідачем у особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 винесена постанова 441 від 13.06.2024 про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у межах, визначених нормами частини третьої статті 210' КУпАП, у вигляді штрафу 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень. Оскаржувану постанову Позивач отримав власноруч 13.06.2024, одразу після її винесення, що підтверджується його особистим підписом у вказаному документі. Як зазначає ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, копію його письмових пояснень Відповідачем йому надано не було. Наведена обставина Відповідачем не заперечується i не спростовується. Водночас, ІНФОРМАЦІЯ_5 звертає увагу суду на те, що у діючому законодавстві України відсутня правова норма щодо обов`язку Відповідача надавати особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, копію її пояснень. Окремо слід зазначити, що Відповідач не погоджується з доводами Позивача про те, що до Протоколу № 441 від 13.06.2024 не було долучено жодних доказів вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення. Такі доводи Позивача не відповідають фактичним обставинам справи і повністю спростовуються поясненнями, написаними ним власноруч, про що вже було зазначено вище. Окремо Відповідач звертає увагу суду на те, що згідно позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 , предметом оскарження є лише Постанова від 13.06.2024 № 441 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 КУпАП. Протокол № 441 від 13.06.2024 у межах заявленого позову ОСОБА_1 не оскаржується. Окрім того, Відповідач обґрунтовано вважає, що Позивач вводить суд в оману, стверджуючи, що йому не було роз`яснено зміст статті 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП. Такі твердження Позивача не відповідають дійсності і повністю спростовуються особистим підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення. Доводами Позивача про необґрунтованість накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (двадцять п`ять тисяч. п`ятсот гривень), Відповідач не погоджується у зв`язку з наступним. змістом частини третьої статті 210! Кодексу України про адміністративні правопорушення, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відтак, розмір адміністративного стягнення, накладеного Відповідачем на Позивача оскаржуваною постановою повною мірою відповідає вимогам діючого законодавства України. Предметно зазначити, що Відповідачем не оспорюється і не заперечується описка, допущена у оскаржуваній постанові, де замість частини 3 статті 210' Кодексу України про адміністративні правопорушення, правопорушення. При цьому нормами діючого законодавства України не передбачена можливість вносити виправлення до постанов у справах про адміністративні правопорушення шляхом виправлення описок, а також виправити наявні у них описки у будь-який інший спосіб. Однак, у контексті вищенаведених норм чинного законодавства України, та враховуючи, що вчинення Позивачем адміністративного, правопорушення відбулось в особливий період, притягнення його до адміністративної відповідальності саме за частино 3 вказаної статті повною мірою відповідає вимогам Закону. Виходячи з меж заявлених позовних вимог та наведених вище положень діючого законодавства України, Відповідач обґрунтовано вважає що у правовідносинах, які склались між сторонами спору, Позивач порушив вимоги діючого законодавства України, за що Відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності на законних підставах та у визначений законом спосіб, у зв`язку з чим не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 з підстав їх необґрунтованості та повністю заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на те, що у встановлений судом строк ані від позивача, ані від відповідачів до суду не надходило заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження чи заяви про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

За приписами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з постановою №441 від 13.06.2024 року, винесеною начальником начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 25 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме: громадянин відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац другий частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Ч.1 ст.210 КУпАП передбачає порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Ч.2 ст.210 КУпАП передбачає повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Керуючись ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч.1 ст.283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Керуючись ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення, може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом Постанови №441 від 13.06.2024 року позивач ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, а саме абзац другий частини десятої статті 1 Закону України

«Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.210-1 КУпАП, однак частина 2 цієї статті КУпАП містить наступний зміст: «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню».

В той же час, Відповідачем зазначено у відзиві на позовну заяву, що справді було допущено описку у зазначенні частини статті 210-1 КУпАП оскаржуваної постанови, де замість ч.3 ст. 210-1 КУпАП вказана ч.2 ст.210-1 КУпАП, однак як Відповідачем зазначено, що дана описка ними і не оспорюється.

Так, частиною 2 ст.210 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, у вигляді штрафу.

Дослідивши матеріали справи встановлено, що вони не містять доказів на підтвердження притягнення ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, відповідні постанови в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, суд звертає увагу на наявні процесуальні порушення, допущені при винесенні оскаржуваної постанови.

Викладені недоліки, допущені при складенні та оформленні адміністративного матеріалу, є суттєвими, оскільки не дозволяють встановити наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення в діях особи, яка притягається до відповідальності, що, в свою чергу, позбавляє можливості достовірно встановити обставини правопорушення та вірно кваліфікувати діяння.

Недотримання відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення приписів передбачених, статтями 278, 279, 280 КУпАП, свідчить про невідповідність оскаржуваної постанови вимогам закону, також відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, та з огляду на відсутність доказів, які б у достатній мірі і беззаперечно свідчили про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210 КУпАП та його винуватість, суд вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасування.

Відповідно до норм чинного законодавства в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У свою чергу відповідач належними доказами, які б спростовували неналежність винесення такої постанови відносно ОСОБА_1 до суду не надав.

Дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд прийшов до висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2ст.210 КУпАП не була доведена.

Отже, враховуючи відсутність належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.6,10,14,241-246,255,286,293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, №441 від 13.06.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210 КУпАП ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації - АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення судом першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено та підписано суддею 23 жовтня 2024 року.

Суддя О.М. Панченко