Справа № 280/1267/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/1267/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року в адміністративній справі №280/1267/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 05.02.2024 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у поновленні виплати пенсії з 31.07.2022 року та виплати її на визначений банківський рахунок за заявою, поданою представником;

- зобов`язати відповідача з 31.07.2022 року поновити йому виплату пенсії за віком та виплачувати її на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою, поданою представником.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії з 31.07.2022.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити з 31.07.2022 виплату пенсії за віком ОСОБА_1 та виплачувати її на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для поновлення виплати позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з огляду на те, що відбулися зміни у законодавстві, які регулювали порядок звернення пенсіонерів до пенсійного органу з заявами. Порядком №22-1 передбачено подання заяви про поновлення виплати пенсії лише особисто пенсіонером до територіального органу Пенсійного фонду України, незалежно від місця реєстрації. Позивач із заявою про поновлення виплати пенсії у встановленому законодавством порядку не звертався, а подана представником заява не відповідає вимогам Порядку №22-1. Також скаржник зазначає про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

Позивач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.10-12).

Позивач є пенсіонером за віком, інвалідом 1 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_2 видане 29.01.2014 року (а.с.13).

Судом першої інстанції встановлено, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України позивач під час бойових дій залишився у м.Бердянськ Запорізької області. З серпня 2022 року позивач не отримував пенсійних виплат через припинення роботи поштового зв`язку в м.Бердянськ.

Позивачем відкрито у банківській установі «А-Банк» картковий рахунок для переведення виплати пенсії з відділення Укрпошти на рахунок банку.

30.11.2023 року представник позивача - ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про переведення виплати пенсії з відділення Укрпошти на рахунок позивача, відкритий в А-Банку. До заяви долучено копії: договору про надання юридичних послуг, свідоцтва адвоката, ордеру про надання правничої допомоги (а.с.28).

Листом від 24.11.2023 року №19264-18576/Ф-02/8-0800/23 відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії та повідомив, що згідно із п. 4 частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії припиняється в разі її неотримання протягом шести місяців підряд. Посилаючись на положення постанови КМУ №162, відповідач зазначив, що виплату пенсії позивача призупинено в зв`язку з тривалою неоплатою, а заява про відкриття рахунка в банківській установі від позивача до Головного управління не надходила. Для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно особисто звернутися до будь-якого діючого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з відповідною заявою. До заяви необхідно надати паспорт та документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (а.с.29).

Також відповідачем вказано, що виплата пенсії може бути відновлена за поданими з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ІD») заявами про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках або за заявами про поновлення виплати пенсії, що надійшли через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу.

Не погодившись із діями пенсійного органу, позивач оскаржив такі дії до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлений обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон №1058).

Статтею 8 Закону №1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058 встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерел формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 5 Закону №1058 дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон №1058. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

За приписами статті 47 Закону №1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Стаття 46 Закону №1058 регулює правовідносини, що виникають під час виплати пенсії за минулий час: нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрат.

Виключно Законом №1058 визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування (стаття 5).

Підстави припинення та поновлення виплати пенсії врегульовано ст.49 Закону №1058.

Відповідно до частини 1 зазначеної статті виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить, що виплата пенсії припиняється лише на підставі відповідного рішення територіальних органів Пенсійного фонду або суду.

При цьому, перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду України, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 49 вказаного Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Як свідчить аналіз положень Закону №1058 припинення виплати пенсії можливо лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Відповідач право ОСОБА_1 на отримання пенсії, яка призначена позивачу відповідно до Закону №1058, не заперечує.

В судовому порядку виплата пенсії позивачу не припинялася.

Органом Пенсійного фонду України рішення про припинення виплати пенсії з встановлених законом підстав не приймалося та позивачу не надсилалось.

Доказів протилежного відповідачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Апеляційний суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що встановлений ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки за відсутності відповідного рішення пенсійного органу не можна встановити за яких обставин призупинено виплату пенсії позивачу.

Посилання пенсійного органу в листі від 25.10.2023 року на те, що виплату «пенсії призупинено в зв`язку з тривалою неоплатою» взагалі не є зрозумілим.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Відповідач, призупиняючи виплату пенсії, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера.

Посилання скаржника на необхідність особистого звернення пенсіонера до територіальних органів ПФУ із заявою про поновлення виплати пенсії, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки саме призупинення виплати пенсії відбулось не за заявою пенсіонера та не на підставі рішення пенсійного органу або рішення суду.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду з позовом щодо отримання пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно ч.2 ст.46 Закону №1058 виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення, тобто з 31 липня 2022 року.

Посилання пенсійного органу на порушення позивачем строку звернення до суду з даним позовом колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як зазначалось вище, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрат.

Відповідачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів наявності вини позивача в неотриманні пенсії, а навпаки судом встановлено провину відповідача в призупиненні виплати пенсії позивачу. Доказів протилежного скаржником суду апеляційної інстанції не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року в адміністративній справі №280/1267/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року в адміністративній справі №280/1267/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати підписання та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко