Справа № 520/16494/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 р. Справа № 520/16494/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 р. (ухвалене суддею Волошиним Д.А) по справі № 520/16494/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 74 від 27.11.2023 р. «Про розгляд питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій», яким розмір пенсії ОСОБА_1 обмежений десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 р. та прийняти судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про прокуратуру», Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 15.12.2010 р.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 р. у справі № 520/4499/2020, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 24 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 20.03.2020 р. № 131 та від 01.04.2020 р. № 134 щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні з 01.10.2017 р. перерахунку та виплати пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. (у редакції, що діяла на момент призначення 15.12.2010 р. пенсії), обчисленої, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 84 % від місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, виданої військовою прокуратурою об`єднаних сил 04.03.2020 р. за вих. № 14-82вих.20, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною (прирівняною) посадою заступника військового прокурора гарнізону, яка становить 48172,19 грн., без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 01.10.2017 р. перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії 15.12.2010 р.), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 84 % від місячної заробітної плати (грошового забезпечення) на підставі довідки про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, виданої військовою прокуратурою об`єднаних сил 04.03.2020 р. за вих. № 14-82вих.20, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за відповідною (прирівняною) посадою заступника військового прокурора гарнізону, яка становить 48172,19 грн., без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат

На виконання зазначеного рішення суду відповідач здійснив позивачу перерахунок пенсії за вислугу років в розмірі 84 % від місячної заробітної плати на підставі довідки про розмір заробітної плати від 04.03.2020 р. № 14-82вих.20 без обмежень максимального розміру, починаючи з 01.10.2017 р. та проведено нарахування грошових коштів за період з 01.10.2017 р. по 30.11.2020 р. в розмірі 968290,92 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 р. у справі № 520/9472/23, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2023 р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задоволено, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з застосуванням при обчисленні розміру пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску у розмірі 42100 грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 з 01.10.2017 р. нарахування та виплату пенсії за вислугу років з урахуванням основного розміру пенсії, обчисленого із суми заробітної плати (грошового забезпечення) у розмірі 48172,19 грн., визначеної в довідці про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховуються для перерахунку пенсії, виданої військовою прокуратурою об`єднаних сил 04.03.2020 р. за вих. № 14-82вих.20, та визначеної в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 р. у справі № 520/4499/2020, без застосуванням при обчисленні розміру пенсії максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 74 від 27.11.2023 р. здійснено перерахунок пенсії позивача у визначеному судом порядку, внаслідок якого розмір пенсії зменшився. При проведенні перерахунку, пенсія обчислювалася з 84 % від суми заробітної плати 48172,19 грн. на підставі довідки Військової прокуратури об`єднаних сил від 04.03.2020 р. за вих. № 1482 вих.20 без застосування максимальної величини бази нарахування єдиного внеску щодо заробітної плати та з обмеженням розміру пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, які втратили працездатність. За результатами виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 р. у справі № 520/9472/23, керуючись п. 4 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вирішено залишити пенсію ОСОБА_1 в попередньому розмірі.

Не погоджуючись із рішення відповідача № 74 від 27.11.2023 р., яким проведеного перерахунком його пенсії та обмеженням її максимального розміру, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача обґрунтоване, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час призначення позивачу пенсії у 2010 році особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII (в подальшому Закон № 1789-XII, у редакції, чинній на час призначення пенсії).

Згідно із ч. 9 ст. 50-1 Закону № 1789-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії), прокурорам і слідчим, що визнані інвалідами I або II групи, призначається пенсія по інвалідності в розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, за наявності стажу роботи в органах прокуратури не менше 10 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789-XII, пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011 р., максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказаним Законом внесені зміни до ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а саме, ч. 15 викладено в такій редакції: «Пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України» ( 2790-12 ), «Про наукову і науково-технічну діяльність» ( 1977-12 ), «Про державну службу» ( 3723-12 ), виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15 ), а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Абзацом 1 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.

Пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» спрямований на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням вказаного Закону стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.

Закон № 1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин), у зв`язку з набранням чинності Законом України № 1697-VII від 14.10.2014 р. "Про прокуратуру", абзацом 6 частини 15 статті 86 якого встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, з набранням чинності Законом України № 1697-VII "Про прокуратуру" № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовуються нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною 15 якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 07.09.2022 р. у справі № 400/754/21.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 р. у справі № 580/5962/20 відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 р. у справі № 589/3997/16-а в подібних правовідносинах та сформував правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 р. - абзацом 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального праваё викладений в постановах Верховного Суду від 06.04.2023 р. у справі № 240/16449/20, від 17.05.2023 р. у справі № 380/1163/21, від 14.05.2024 р. у справі № 460/144/21.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 9, 243, 308, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 р. по справі № 520/16494/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін