Справа № 160/23268/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСластьон А.О.
за участі секретаря судового засіданняТкач Д.М.
представника позивача Кім Г.В., представника відповідача Ярмолич К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами проведеної камеральної перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем умов застосування спрощеної системи оподаткування. Зокрема, податковий орган в акті перевірки вказав на порушення позивачем вимог пункту 9-1.4.3. підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України (надалі ПК України) в частині розрахунку обсягу доходу за 2023 рік, що призвело до перевищення суми доходу, отриманого позивачем у 2023 році як платником єдиного податку другої групи, за наслідком чого позивачу було донараховано податкові зобов`язання та прийнято рішення про анулювання статусу платника єдиного податку. Позивач не погоджується із застосуванням податковим органом підпункту 9-1.4.3. підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України при обрахунку обсягу доходу позивача за 2023 рік, оскільки на момент набрання чинності зазначеною нормою позивач не був учасником врегульованих правовідносин. Також, позивач вказує, що оскаржуване рішення про анулювання статусу платника єдиного податку не може прийматися за результатами проведення камеральної перевірки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, судове засідання призначено на 03.10.2024.
11.09.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає їх необґрунтованими. Вказує, що норма підпункту 9-1.4.3. підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України на момент обрахунку позивачем обсягу доходу за 2023 рік вже діяла, а позивач був зареєстрованим платником єдиного податку другої групи з 01.07.2023. Відтак, на момент заповнення та подачі позивачем податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік ФОП ОСОБА_1 повинна була врахувати внесені до ПК України зміни. Відповідач також зазначає, що встановлене за результатом перевірки перевищення суми доходу від здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування призвело до порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування та необхідності збільшення податкових зобов`язань по єдиному податку відповідно до пункту 293.4 статті 293ПК України на суму 404362,01 грн. Крім того, до позивача було застосовано штрафні санкції на підставі п.123.1 ст. 123 ПК України. З огляду на викладені обставини, податкове повідомлення-рішення прийнято у спосіб, в межах та в порядку, які визначені законом. Рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку було прийнято на підставі положень пункту 298.2.3 Податкового кодексу України.
03.10.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника позивача про відкладення (перенесення) розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю представника позивача у судовому засіданні в іншій справі.
Протокольною ухвалою суду від 03.10.2024 розгляд справи відкладено на 17.10.2024.
В судовому засіданні 17.10.2024 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Придніпровській ДПІ (Самарський район) ГУ ДПС у Дніпропетровській області з 09.09.2021.
Основний вид діяльності: 47.22 Роздрiбна торгiвля м`ясом i м`ясними продуктами в спецiалiзованих магазинах.
Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1 знаходилася на спрощеній системі оподаткування з 26.01.2023 по 30.06.2023 (3 група, 2%), а з 01.07.2023 на спрощеній системі оподаткування (2 група 20%).
З 01.01.2024 ФОП ОСОБА_1 знаходиться на загальній системі оподаткування.
23 лютого 2024 року ФОП ОСОБА_1 подано декларацію платника єдиного податку за 2023 рік та задекларовано обсяг доходу за звітний (податковий) період в сумі 5 489 647,33 грн.
Акт перевірки направлено платнику податків засобами поштового зв`язку 03.04.2024 та отримано ФОП ОСОБА_1 11.04.2024.
Відповідно до наведеного в Акті перевірки висновку, дані камеральної перевірки свідчать про перевищення протягом 2023 року обсягу доходу та заниження податкового зобов`язання по єдиному податку. Перевищення обсягу доходу, на думку відповідача, сталося внаслідок незастосування позивачем вимог підпункту 9-1.4.3., яким було доповнено пункт 9 підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень на підставі Закону України від 30.06.2023 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану».
Зазначені рішення було направлено платнику податків засобами поштового зв`язку 10.05.2024 та вручено ФОП ОСОБА_1 14.05.2024.
Судом встановлено, що позивачем вживалися заходи з досудового врегулювання спору шляхом оскарження прийнятих відповідачем рішень до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 26.07.2024 №22960/6/99-00-06-01-03-06 податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 № про визначення грошового зобов`язання по єдиному податку та рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 №11110/04-36-24-13/ про анулювання реєстрації платника єдиного податку залишено без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на заявлені позовні вимоги та доводи, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, під час судового розгляду підлягають вирішенню наступні питання:

- можливість застосування положень підпункту 9-1.4.3. підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України до спірних правовідносин в частині розрахунку позивачем обсягу доходу за 2023 рік;

- чи вважається платник податку таким, що не використав особливості оподаткування, визначені пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, за відсутності у нього доходу в зазначений період;

- можливість прийняття оскаржуваних рішень за результатами проведеної камеральної перевірки.

Надаючи правову оцінку прийнятому відповідачем податковому повідомленню-рішенню від 09.05.2024 №, суд виходить із такого.

Відповідно до пункту 291.4 статті 291 ПК України до суб`єктів господарювання, які застосовують 2 групу спрощеної системи оподаткування відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 01 січня 2023 року мінімальна заробітна плата становила 6700,00 грн., а отже, граничний обсяг доходу платника податку 2 групи на спрощеній системі оподаткування становив 5 587 800,00 грн.

01.08.2023 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» від 30.06.2023 №3219-ІХ (далі Закон №3219-ІХ) до Податкового кодексу України було внесено зміни зокрема шляхом доповнення розділу ХХ «Перехідні положення» підпунктом 9-1.4.3. пунктом 9-1. підрозділу 8.

Підпунктом 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Згідно з вимогами пункту 293.4 статті 294 ПК України, ставка єдиного податку для платників єдиного податку першої третьої групи (фізичні особи підприємці) встановлюється у розмірі 15 відсотків до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України.

Під час судового розгляду встановлено, що Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 26.01.2023 по 30.06.2023 перебувала на спрощеній систему оподаткування - 3 група зі ставкою 2%, а з 01.07.2023 по 31.12.2023 перебувала на спрощеній системі оподаткування 2 група зі ставкою 20%.

Тобто, позивачем протягом 6 календарних місяців не застосовувалися особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

З матеріалів справи вбачається, що перехід позивачем на спрощену систему оподаткування з особливостями, встановленими пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України здійснено на підставі самостійно поданої позивачем заяви.

Так, 25 січня 2023 року позивачем подано заяву про застосування спрощеної системи оподаткування та перехід з 26 січня 2023 року на спрощену систему оподаткування за 3 групою зі ставкою єдиного податку у відсотках до доходу розміром 2%.

12 червня 2023 року позивачем було подано заяву про перехід на 2 групу платника єдиного податку з розміром єдиного податку 20% від мінімальної заробітної плати з 01 липня 2023 року.

Як встановлено в ході судового розгляду, підставою для складення Акта перевірки стало порушення позивачем вимог підпункту 1 пункту 293.4, підпункту 3 пункту 293.8 статті 293, пункту 295.7 статті 295, підпункту 3 пункту 296.5 статті 296 розділу XIV ПK України, а саме: недекларування податкового зобов`язання по єдиному податку ставкою 15 відсотків з суми перевищення обсягу доходу, визначеного підпунктом 9-1.4.3. пункту 9 підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень для платників, які протягом 2023 звітного року застосовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу ПK України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по єдиному податку на суму 404 362,01 гривень.

Відповідно до підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, граничний обсяг доходу ФОП ОСОБА_1 на спрощеній системі оподаткування 2 група зі ставкою 20% за 2023 рік - 2 793 900,00 грн. (5 587 800,00 грн./ 12 місяців)*6 місяців = 2 793 900,00 грн).

Згідно наданої податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 від 23.02.2024 № за 2023 рік задекларовано наступні показники господарської діяльності для платників єдиного податку 2 групи (розділ ІІІ):

обсяг доходу за звітний (податковий) період згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПКУ ) у сумі 5 489 647,33 грн.,

обсяг доходу, що оподатковується за ставкою 15 відсотків, згідно з пунктом 293.4 статті 294 ПКУ 0 гривень.

Відтак, перевищення суми доходу від здійснення діяльності на спрощеній системі оподаткування (2 група) за 2023 рік склало 2695747,33 грн. та призвело до подальшого донарахування податкових зобов`язань по єдиному податку відповідно до пункту 2943.4. ст.293 ПКУ на суму 404362,01 грн. (2695747,33 грн.*15%) та накладення штрафу на підставі м.123.1 ст. 123 ПКУ у розмірі 40436,20 грн. (404362,01 грн.*10%).

Позивач не погоджується із обрахунком обсягу доходу позивача за 2023 рік на підставі 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України з огляду на те, що станом на 12 червня 2023 року (день подання заяви про відмову від використання особливостей оподаткування) та 01 липня 2023 року (день початку перебування у статусі платника єдиного податку 2 групи зі ставкою єдиного податку 20 % від мінімальної заробітної плати) були відсутні будь-які законодавчі обмеження, в тому числі щодо граничного обсягу доходу, крім передбачених абзацом третім підпункту 2 пункту 291.4 статті 294 ПK України, з 01 липня 2023 року позивач не перебувала у статусі платника єдиного податку III групи зі ставкою 2 % від отриманого доходу.

Також, станом на 01 серпня 2023 року, тобто на день початку дії підпункту 9-1.4.3. п.9-1.4 п.9-1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, позивач не була учасником врегульованих правовідносин, та не використовувала особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу, а отже, вказані норми, на думку позивача, не здійснювали праворегуляторний вплив на пi діяльність як фізичної особи-підприємця.

З цього приводу суд зазначає таке.

Положення підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначають виключно порядок розрахунку обсягу доходу за 2023 рік для відповідної групи платників єдиного податку, які використовували особливості оподаткування, визначені пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ.

Зазначене положення підпункту 9-1.4.3. не встановлювало нові та не змінювало визначені пунктом 291.4 ПКУ вимоги до суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунок обсягу доходу за 2023 рік здійснювався позивачем в 2024 році під час складення та подачі податкової декларації від 23.02.2024, коли підпункт 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України вже набрав чинності.

Також, як встановлено в ході судового розгляду, позивачем застосовувалися в 2023 році особливості оподаткування, визначені пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

На думку суду, в цілях застосування положень підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ не мають значення обставини, чи використовувалися платником податків особливості оподаткування на момент набрання чинності Законом України від 30.06.2023 №3219-ІХ, оскільки вказані норми стосуються вже наслідків застосування платником податків особливостей оподаткування, використаних платником податків за власною волею та на підставі самостійно поданої заяви.

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що за відсутності у позивача доходів в період з 26.01.2023 по 30.06.2023 він вважається таким, що не використав особливості оподаткування, визначені пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, з огляду на таке.

Відповідно до п.9.8. підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платником з особливостями, встановленими цим пунктом, суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку третьої групи з особливостями, встановленими цим пунктом:

з 1 квітня 2022 року - у разі подання заяви до 1 квітня 2022 року;

з наступного робочого дня після подання заяви - у разі подання заяви починаючи з 1 квітня 2022 року.

Згідно з п. 9.9. підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ платник податку має право самостійно (шляхом подання заяви) відмовитися від використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому прийнято таке рішення. У такому разі платник податків вважається таким, що застосовує систему оподаткування, на якій він перебував до обрання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, крім випадку, якщо у заяві про відмову від використання особливостей оподаткування, передбачених цим пунктом, платник податку зазначив про перехід на сплату інших податків і зборів.

З системного аналізу положень пунктів 9.8. та 9.9. вбачається, що обрання або перехід на спрощену систему оподаткування з особливостями, визначеними пунктом 9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, ставиться в залежність виключно від подання відповідної заяви платником податків.

Чинне на момент спірних правовідносин регулювання не ставило в залежність використання особливостей оподаткування від фактичного ведення платником податків господарської діяльності, а також від наявності чи відсутності доходу за вказаний період.

Відтак, положення підпункту 9-1.4.3. підрозділу 8 розділу ХХ Перехідних положень ПК України підлягало застосуванню в спірних правовідносинах під час розрахунку обсягу доходу позивача за 2023 рік.

Натомість, позивачем при складенні та поданні податкової декларації за 2023 рік не враховано зміни, внесені Законом України від 30.06.2023 №3219-ІХ, яким підрозділ 8 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України доповнено підпунктом 9-1.4.3.

З огляду на викладене, не знайшли свого підтвердження обставини протиправності податкового повідомлення-рішення від 09.05.2024 №.

Щодо прийнятого відповідачем рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 09.05.2024 №11110/04-36-24-13/ НОМЕР_1 .

Пунктом 299.10. ст. 299 ПК України визначено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, в тому числі, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Пунктом 298.2.3. визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, серед іншого, у таких випадках та в строки:

-у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Отже, реєстрація платником єдиного податку може бути анульована за рішенням контролюючого органу у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Крім того, в п.п.3 п.299.10 ст.299 і пп.8 пп.298.2.3 п.298.2 ст.298 ПК України встановлені випадки, коли реєстрація платником єдиного податку може бути анульована, а порядок або спосіб дій контролюючого органу визначені в п.299.11 ст.299 ПК України.

Так, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Зміст наведеної правової норми дає підстави для висновку, що контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої- третьої групи у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у платника податків перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку відповідної групи, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача про те, що положеннями п.299.11 ст.299 ПК України не передбачено проведення документальної перевірки платників єдиного податку першої - третьої груп з метою встановлення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування.

Таким чином, позивач дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем мала бути проведена саме документальна перевірка.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Статтею 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Основним завданням камеральної перевірки є перевірка складання податкових декларацій і розрахунків, що включає в себе арифметичний підрахунок сум податкових зобов`язань, що підлягають сплаті до відповідного бюджету або бюджетному відшкодуванню, перевірка правильності застосування ставок податків, податкових пільг, відображення у податковій звітності показників, необхідних для обчислення бази оподаткування, виявлення арифметичних або методологічних помилок.

Судом встановлено, що предметом камеральної перевірки в спірних правовідносинах було питання заниження суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця від 23.02.2024 № та порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування платника 2 групи внаслідок завищення доходу, отриманого протягом 2023 року.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється, відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Як передбачено п. 299.11. статті 299 ПК України рішення про анулювання реєстрації платника податку було прийнято на підставі акта за наслідками проведеної перевірки за фактом перевищення протягом календарного року (2023 року) встановленого обсягу доходу для платників єдиного податку 2 групи.

Перевірка проведена на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України.

Відповідно до пункту 293.8 статті 293 ПКУ, ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей:

2) платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у підпунктом 291.4 ПКУ, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування. Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15%. Заява подається не пізніше 20 числа місяця, наступного за календарним кварталом, у якому допущено перевищення обсягу доходу

Форма заяви про застосування спрощеної системи оподаткування затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16.07.2019 № 308.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження подачі позивачем зазначеної заяви.

Враховуючи вище викладене, відповідачем правомірно винесено рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 від 09.05.2024 №11110/04-36-24-13/ НОМЕР_1 , за наслідками встановлених в акті камеральної перевірки від 03.04.2024 №16093/04-36-24-13/ обставин щодо перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу для платників єдиного податку 2 групи, який дає право платникам єдиного податку здійснювати діяльність за спрощеною системою оподаткування.

Відтак, підстави для скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2024 №11110/04-36-24-13/ відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відповідність оскаржуваних рішень, критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, з огляду на що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

Згідно із частиною 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов не підлягає задоволенню, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 22 жовтня 2024 року.

Суддя А.О. Сластьон