Справа № 160/7627/24
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2024 рокуСправа №160/7627/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кучугурної Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/7627/24 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Позовна заява не відповідала вимогам, установленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тому ухвалою суду від 26.03.2024 була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
На виконання вимог ухвали суду від 26.03.2024, від позивача до суду надійшли уточнена позовна заява та заява про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.
Позивач у заяві просила суд поновити ОСОБА_1 встановлений законом строк подання цієї позовної заяви, станом до дати фактичного розгляду адміністративним судом цієї заяви. В обґрунтування заяви позивач посилаючись на практику Верховного Суду зазначила, що якщо не проведення виплати належної суми пенсії особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, поновлення виплати пенсії має проводитися без обмеження будь-яким строком.
Ухвалою суду від 22.04.2024 продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, які зазначені в ухвалі суду від 26.03.2024, шляхом надання до суду позовної заяви, що відповідає вимогам п.2 ч.5 ст. 160 КАС України та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії цієї ухвали.
20.05.2024 до суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено уточнену позовну заяву, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області період роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 20.09.2023 включно, зарахувати до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії, із зарахуванням, згідно довідки Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 07.12.2023 № 541, періоду роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 20.09.2023 включно до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 16.04.2012 (дня призначення пенсії), з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 відмовлено ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до суду в частині позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії, із зарахуванням, згідно з довідкою Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 07.12.2023 № 541, періоду роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 20.09.2023 включно до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 16.04.2012 по 20.09.2023, та повернуто позивачу позовну заяву в наведеній частині позовних вимог.
Поряд з цим, суд зазначив, що позовна заява в частині позовних вимог позивача, які стосуються перерахунку її пенсії із зарахуванням спірних періодів її роботи, починаючи з 20.09.2023, відповідає вимогам, установленим ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 27.05.2024 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо:
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області період роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 20.09.2023 включно, зарахувати до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії, із зарахуванням, згідно довідки Комунального підприємства «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 07.12.2023 № 541, періоду роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 20.09.2023 включно до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 20.09.2023, з урахуванням виплачених сум.
Відкрито провадження в адміністративній справі №160/7627/24 в частині наведених позовних вимог; постановлено здійснювати розгляд адміністративної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
01.07.2024 до суду через систему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач) надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач уважає, що підстави для задоволення позову відсутні. В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містять приписів щодо обчислення стажу в подвійному розмірі, зокрема і стажу роботи на посадах сестри медичної з фізіотерапії фізіотерапевтичного відділення в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер ДОР». Оскільки, законодавством не передбачено обчислення пенсії в подвійному розмірі з 01.01.2004, періоди роботи з 01.01.2004 по 20.09.2023 зараховані в одинарному розмірі відповідно до статті 24 Закону №1058. Позивачка отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, а не пенсію за вислугу років як працівник сфери охорони здоров`я, в свою чергу відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 року в подвійному розмірі. Правова позиція Верховного Суду в питанні вирішення спорів щодо обчислення стажу роботи відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є однозначною та зводиться до того, що якщо пенсіонер не отримує пенсію за вислугу років, призначену за Законом України «Про пенсійне забезпечення», то відсутні підстави для зарахування періоду роботи після 01.01.2004 в подвійному розмірі - постанова Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №329/553/17, постанова Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №265/4648/14-а. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою суду від 27.05.2024 витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсії справи позивача. Витребувані судом документи були надані відповідачем разом з відзивом на позовну заяву.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 (позивач) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 16.04.2012 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
20.01.2024 позивач звернулася до органів пенсійного фонду з заявою щодо перерахунку пенсії за віком та врахувати подвійний стаж роботи в протитуберкульозному закладі, в якому позивач працювала до 20.09.2023.
Правові відносини у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюється Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004, та починаючи з 01.01.2011 Законом України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Законом №1058 визначено термін «страховий стаж», а саме: відповідно до ч.1 ст.24 цього Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону « 1058).
За період до 01.01.2004 обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи до 01.01.2004, є трудова книжка.
Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років застосовуються положення Закону №1788.
Відповідно до Закону України від 10 липня 2003 року №1110-ІУ «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який набрав чинності з дня опублікування, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Таким чином, стаж роботи відповідно до статті 60 Закону №1788 з 01.01.2004 розраховується в подвійному розмірі для визначення права на пенсію, а при обчисленні страхового стажу враховується в одинарному розмірі.
Отже, відповідач відмовив позивачу у зарахуванні у подвійному розмірі стажу її роботи у протитуберкульозному закладі.
Позивач уважає протиправною таку відмову, тому й звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Цей Закон також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).
Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Так, трудовою книжкою позивача підтверджено, що у спірний період з 01.01.2004 по 20.09.2023 вона працювала в Комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради».
Про наведене також свідчить довідка від 07.12.2023 №541, видана ОСОБА_1 Комунальним підприємством «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради». Копія довідки приєднана до матеріалів справи.
Як уже установив суд, позивач звернулась до органів пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії з зарахуванням періоду роботи з 01.01.2004 по 10.10.2023 у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Проте, оскаржуваним рішенням у перерахунку пенсії було відмовлено через те, що з 01.01.2004 Законом обчислення страхового стажу в подвійному розмірі не передбачено.
Суд зазначає, Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01 січня 2004 року.
Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення», в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивачки за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
За правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Ураховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивачки з боку відповідачів щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 01 січня 2004 року по 10 жовтня 2023 року в інфекційних закладах у подвійному розмірі.
Відповідно до частин 1, 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо незарахування позивачу спірного у цій справі періоду у подвійному розмірі є такими, що вчинені не на підставі та не у спосіб, що визначені чинним законодавством України.
Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про:
визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії із зарахуванням в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 до 20.09.2023 включно;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області період роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 20.09.2023 включно зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням періоду роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 по 20.09.2023 включно до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 20.09.2023, з урахуванням виплачених сум.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають задоволенню.
Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладені норми, а також задоволення позовних вимог, суд зазначає про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії із зарахуванням в подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду роботи з 01.01.2004 до 20.09.2023 включно.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ).

Суддя Н.В. Кучугурна