Справа № 280/3295/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 280/3295/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління ДПС у Запорізькій області, фізичної особи підприємця ОСОБА_1

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2024 року, (суддя суду першої інстанції Батрак І.В.), прийняте в порядку письмового провадження в м. Запоріжжі, в адміністративній справі №280/3295/24 за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

УСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2024 заяву представника позивача, адвоката Ями Дмитра Миколайовича від 11.06.2024 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Ухвалено додаткове рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального та матеріального права просить додаткове рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення заяви позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справа має велике значення для позивача. Також, позивач зазначає, що суд необґрунтовано визначив суму витрат на правничу допомогу, занизивши тим самим гонорар адвоката. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що суд не звернув уваги на рішення ЄСПЛ та практику Верховного Суду.

Відповідач також звернувся з апеляційною скаргою на додаткове рішення в цій справі, просить додаткове рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що дана категорія справи є незначної складності відтак суд дійшов неправильного висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач ), в якому просив:

визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №9 від 05.01.2024 в частині:

застосування фінансової санкції в розмірі 9066,75 грн, за порушення п.п. 1,2 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

застосування фінансової санкції розмірі 510,00 грн, за порушення п.п.7,9 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

застосування фінансової санкції розмірі 5100,00 грн, за порушення п.11 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

застосування фінансової санкції розмірі 421387,50 грн, за порушення п.п.1,2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

застосування фінансової санкції розмірі 16871,00 грн, за порушення п.12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №0000170 709 від 05.01.2024 про застосування фінансової санкції у розмірі 1020,00 грн, за порушення п.85.2 Податкового кодексу України.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2024 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області №9 від 05.01.2024 в частині застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 435554,25 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

21.06.2024 через систему «Електронний суд» до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача адвоката Ями Дмитра Миколайовича, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі № 280/3295/23, яким стягнути з відповідача ГУ ДПС у Запорізькій області витрати на правничу допомогу, у розмірі 48555,00 грн.

Вирішуючи заяву по суті та задовольняючи її частково суд дійшов висновку, що на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 3000 грн, саме така сума є належною та співмірною по відношенню до складності справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Разом з тим, як вбачається зі змісту постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19) за касаційною скаргою на додаткове рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, в розумінні норм пунктів 4, 6, 9 частини 1 статті 1, статті 19, частин 3 і 5 статті 27, статті 30 Закону №5076-VI, пункту 28 Правил адвокатської етики, додаткова винагорода адвокату за досягнення мети представництва інтересів особи у вигляді прийняття позитивного судового рішення у справі є складовою частиною гонорару адвоката, у випадку, якщо така визначена сторонами у договорі про надання правової допомоги. При цьому не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату такого гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже відповідно до наведених позицій Великої Палати Верховного Суду ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення гонорару успіху є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Встановлені обставини справи свідчать, що з метою отримання професійної правничої допомоги, позивачем було укладено договір №520-а-2024 про надання правничої допомоги і здійснення представництва від 11.01.2024 та додатком до договору про надання правничої допомоги №520-а-2024 від 11.01.2024 з адвокатом Ямою Дмитром Миколайовичем .

Також, судом встановлено, що згідно з актом прийому-передачі від 11.06.2024 адвокатом Яма Д.М. надано наступні послуги усна консультація, складання позовної заяви, основний гонорар за пунктом 2.4. додатку до договору,

З огляду на те, що дана справа є справою незначної складності, а обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, вказує на те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу, з урахуванням гонорару в разі задоволення позовних вимог, є неспівмірною зі складністю справи, відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 3000,00 гривень.

Доводи відповідача з приводу того, що розмір витрат на правничу допомогу, який стягнутий судом, є завищеним, відтак в задоволенні заяви позивача про прийняття додаткового рішення слід відмовити, суд вважає необґрунтованими, адже судові витрати у розмірі 3000 грн повністю відповідають складності справи та обсягу наданих послуг.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування додаткового рішення відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2024 № 280/3295/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Шлай