Справа № 300/6675/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" жовтня 2024 р. справа № 300/6675/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання врахувати при обчисленні пенсії по інвалідності заробітну плату (дохід) за періоди роботи з 01.11.2012 по 04.09.2021, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) за періоди роботи з 01.11.2012 по 04.09.2021;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 розміру пенсії по інвалідності врахувавши заробітну плату (дохід) за періоди роботи з 01.11.2012 по 04.09.2021.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови врахувати при обчисленні пенсії по інвалідності заробітну плату (дохід) за періоди роботи з 01.11.2012 по 04.09.2021.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також Закон №1058-IV). На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі № 300/847/23 Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області призначило позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV, зарахувавши до стажу роботи періоди роботи: з 17.06.1987 по 12.08.1987; з 12.04.1994 по 31.12.1994; з 27.05.2010 по 10.06.2010, та з 01.11.2012 по 04.09.2021. Втім, як стало відомо позивачу, відповідачем при призначенні пенсії не враховано заробітну плату, зазначену в довідках за №140 від 10.11.2019 за період з 13.12.2013 по 18.07.2017, за №16 від 03.03.2021 за період з 13.09.2017 по 30.04.2018, за №379 від 10.09.2021 за 2019 рік, за №380 від 10.09.2021 за 2020 рік, за №381 від 10.09.2021 за 2021 рік, за №200 від 20.10.2014 за 2012 рік, за №375 від 20.10.2014 за 2013 рік, за №118 від 20.03.2015 за 2014 рік, за №155 від 13.04.2016 за 2015 рік, за №121 від 12.03.2018 за 2016 рік, за №119 від 12.03.2018 за 2017 рік, за №61 від 12.03.2018 за 2018 рік.
ОСОБА_1 у червні 2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, з метою отримання роз`яснення щодо обчислення розміру призначеної пенсії та заробітної плати, яку враховано при визначенні розміру пенсії. У відповідь на вказану заяву, відповідач листом від 09.07.2024 за №6160-4741/І-02/8-0900/24 повідомив позивача про те, що заробітну плату за період роботи на території російської федерації з листопада 2012 року по вересень 2021 року враховано в нульовому еквіваленті, оскільки рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23 зобов`язання щодо врахування заробітної плати за період роботи на території російської федерації, відповідно до долучених довідок до матеріалів пенсійної справи відсутнє, а первинні документи, на підставі яких видані довідки, не надані.
За аргументами позивача, так як Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року набутий трудовий стаж на території будь-якої із учасниць Угоди і заробіток за такий період роботи підлягають обов`язковому врахуванню при призначенні пенсії та її обчисленні, то відповідач, виконуючи рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2023 у справі № 300/847/23, зобов`язаний був врахувати заробіток за періоди роботи у вищевказаних підприємствах.
З огляду на вказані обставини, як вважає позивач, відповідачем протиправно не враховано при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 заробітну плату, зазначену у спірних довідках. З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України). Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.31-32).
Заперечуючи позовні вимоги, орган пенсійного фонду виходить із того, що відповідачем виконано рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23 в межах покладених зобов`язань, а саме призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за №1058-IV від 09.07.2003 та зараховано до страхового стажу періоди роботи з 17.06.1987 по 12.08.1987, з 12.04.1994 по 31.12.1994, з 27.05.2010 по 10.06.2010, з 01.11.2012 по 04.09.2021. Заробітну плату за період роботи на території російської федерації з листопада 2017 року по вересень 2021 року враховано в нульовому значенні. Вказав на те, що зобов`язань, щодо врахування довідок про заробітну плату в рішенні суду не було. Довідки про заробітну плату №140 від 10.11.2019, за №16 від 03.03.2021, за №379 від 10.09.2021, за №380 від 10.09.2021, за №381 від 10.09.2021 наявні в пенсійній справі на день виконання рішення суду від 28.04.2023 у справі № 300/847/23, втім матеріали пенсійної справи не містять довідок про заробітну плату №200 від 20.10.2014, за №375 від 20.10.2014, за №118 від 20.03.2015, за №155 від 13.04.2016, за №121 від 12.03.2018, за №119 від 12.03.2018, за №61 від 12.03.2018.
У зв`язку з тим, що довідки за №140 від 10.11.2019, за №16 від 03.03.2021, за №379 від 10.09.2021, за №380 від 10.09.2021, за №381 від 10.09.2021 не підтверджені первинними документами та відсутні відомості про первинні документи про заробітну плату, або інші відомості про нарахування заробітної плати, із зазначенням сум страхових внесків в системі персоніфікованого (індивідуального) обліку, які б підтверджували періоди страхового стажу, підстав для врахування заробітної плати зазначеної в спірних довідках для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 немає. Отже, позовні вимоги, на переконання відповідача, задоволенню не підлягають.
Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, вивчивши зміст позовної заяви і відзиву на позов, письмових пояснень, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно записів, що містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 15.11.2012, ОСОБА_1 , серед іншого, у спірні періоди працював в ООО "СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7", ООО "СГК-7", ООО "ГСП-7", ООО "Нафтагаз-Бурение" (а.с.73-83).
ОСОБА_1 , 01.02.2022 звернувся зі заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням № 7 від 07.02.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії та не зараховано періоди роботи на території рф, а також періоди роботи з 17.06.1987 по 12.08.1987 через відсутність запису про номер наказу та дату його видання при звільненні з роботи; з 12.04.1994 по 01.10.1994 оскільки печатка непридатна до читання та з 01.10.1994 по 31.12.1994 оскільки дата видання наказу не відповідає даті зарахування на роботу.

Виправивши вказані недоліки, ОСОБА_1 , вдруге 14.10.2022 звернувся зі заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Втім, рішенням № 77 від 20.10.2022 року, при розрахунку страхового стажу та стажу роботи службовими особами ГУ ПФУ у Волинській області не було зараховано, крім зазначених у попередньому рішенні про відмову від 07.02.2022, періоди з 15.07.1995 по 24.03.2000 оскільки у трудовій книжці не зазначена причина звільнення; та з 12.06.2000 по 19.09.2003 у зв`язку з відсутністю відповідного запису в трудовій книжці.

Не погодившись з таким рішенням, 11.01.2023 позивач втретє звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" надавши всю необхідну документацію та пояснення.

Однак, знову ж таки, рішенням №77 від 20.01.2023 позивачу відмовлено у призначення пенсії по інвалідності, знову не зараховано періоди роботи з 17.06.1987 по 12.08.1987 через відсутність запису про номер наказу та дату його видання, з 01.10.1994 по 31.12.1994 оскільки дата видання наказу не відповідає даті зарахування на роботу, а також періоди роботи з 27.05.2010 по 31.12.2020, тобто періоди роботи на території рф, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Коментовані обставини встановлені рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23, яке за наслідками апеляційного оскарження набрало законної сили 06.11.2023 (а.с.6-10).

В силу вимог частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управлінню Пенсійного фонду України у Волинській області та Головного управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області задоволено повністю:

- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 7 від 07.02.2022 року, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії № 77 від 20.10.2022 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 77 від 20.01.2023 про відмову в призначенні пенсії, щодо незарахування періодів роботи з 17.06.1987 по 12.08.1987; з 12.04.1994 по 31.12.1994; з 27.05.2010 по 04.09.2021 до страхового стажу при обчисленні пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 з 01.02.2022 (з дня звернення) відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зарахувавши періоди роботи: з 17.06.1987 по 12.08.1987; з 12.04.1994 по 31.12.1994; з 27.05.2010 по 04.09.2021 - до страхового стажу та здійснити перерахунок розміру пенсії.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку.

Восьмим апеляційним адміністративним судом 06.11.2023 прийнято постанову у справі №300/847/23, якою рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11 червня 2010 року по 31 жовтня 2012 року скасовано та у цій частині прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовлено. У решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23 залишено без змін.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2023 ОСОБА_1 призначено з 01.02.2022 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", свідченням чого є рішення про призначення пенсії від 15.11.2023 (а.с.41-42).

Надалі, позивач 05.06.2024 звернувся до відповідача із заявою, з метою отримання роз`яснення щодо обчислення розміру призначеної пенсії та заробітної плати, яку враховано при визначенні розміру пенсії, вказана обставина засвідчується інформацією з листа відповідача від 09.07.2024 за №6160-4741/І-02/8-0900/24 та не заперечується сторонами (а.с.14-16). Матеріали справи не містять коментованої заяви.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом від 09.07.2024 за №6160-4741/І-02/8-0900/24 повідомило ОСОБА_1 про те, що заробітну плату за період роботи на території російської федерації з листопада 2012 року по вересень 2021 року враховано в нульовому еквіваленті, оскільки рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23 зобов`язання щодо врахування заробітної плати за період роботи на території російської федерації, відповідно до долучених довідок до матеріалів пенсійної справи відсутнє, а первинні документи, на підставі яких видані довідки, не надані (а.с.14-16).

Вважаючи протиправними дії органу пенсійного фонду щодо неврахування заробітної плати згідно довідок про заробітну плату за №140 від 10.11.2019 за період з 13.12.2013 по 18.07.2017, за №16 від 03.03.2021 за період з 13.09.2017 по 30.04.2018, за №379 від 10.09.2021 за 2019 рік, за №380 від 10.09.2021 за 2020 рік, за №381 від 10.09.2021 за 2021 рік, за №200 від 20.10.2014 за 2012 рік, за №375 від 20.10.2014 за 2013 рік, за №118 від 20.03.2015 за 2014 рік, за №155 від 13.04.2016 за 2015 рік, за №121 від 12.03.2018 за 2016 рік, за №119 від 12.03.2018 за 2017 рік, за №61 від 12.03.2018 за 2018 рік, ОСОБА_1 звернувся в суд з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що склалися в даній адміністративній справі, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Положеннями частини 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно абзаців 4 і 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

В силу правового регулювання підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (надалі по тексту також Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Порядку №22-1).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку №22-1).

Оцінюючи спірні правовідносини варто мати на увазі, що законодавство про пенсійне забезпечення в силу вимог частини 1 статті 4 Закону №1058-IV базується на Конституції України та складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (надалі по тексту також закони про пенсійне забезпечення).

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частина 2 статті 4 Закону №1058-IV).

Так, Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (надалі по тексту також Угода від 15 квітня 1994 року).

Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Вразі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей, згідно статті 9 цієї Угоди, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Приписами пунктів 2 і 3 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (надалі по тексту також Угода від 13 березня 1992 року) визначено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угода від 13 березня 1992 року).

В контексті застосування судом, положень коментованої Угоди від 13 березня 1992 року, слід зважати на наступні мотиви.

Так, частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про:

- вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві;

- доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Таким чином, виникнення правовідносин, зокрема здобуття спірного трудового/страхового стажу із оплатою праці за виконану позивачем роботу, подання і розгляду заяви про призначення пенсії, мало місце до 19.06.2023, тобто до виходу Держави Україна з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року.

Окрім вказаного, приписами абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 22 Федерального закону російської федерації №167-Ф3 від 15.12.2001 "Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації" передбачено, що страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російської федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території Російської Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 Федерального Закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013 "Про страхові пенсії" передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в Пенсійний фонд Російської Федерації.

В Державі Україна право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону №1058-ІV.

Як визначено статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.

Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище по тексту судового рішення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №300/847/23 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2023 ОСОБА_1 призначено з 01.02.2022 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, при обчисленні розміру пенсії позивача, орган пенсійного фонду не врахував заробітну плату, зазначену у довідках №140 від 10.11.2019, за №16 від 03.03.2021, за №379 від 10.09.2021, за №380 від 10.09.2021, за №381 від 10.09.2021, оскільки зобов`язань, щодо врахування довідок про заробітну плату в рішенні суду не було, а також за відсутності первинних документів про заробітну плату, або інших відомостей про нарахування заробітної плати, із зазначенням сум страхових внесків в системі персоніфікованого (індивідуального) обліку, які б підтверджували періоди страхового стажу.

Довідки про заробітну плату ОСОБА_1 №200 від 20.10.2014, за №375 від 20.10.2014, за №118 від 20.03.2015, за №155 від 13.04.2016, за №121 від 12.03.2018, за №119 від 12.03.2018, за №61 від 12.03.2018 Управлінням не враховані у зв`язку з тим, що такі не були предметом оцінки та не надавались позивачем при первинному зверненні за пенсією.

Досліджуючи вказані аргументи органу пенсійного фонду, в тому числі форму і зміст спірних довідок, судом з`ясовано наступне.

ООО "СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7" видало ОСОБА_1 довідку від 10.11.2019 за №140 (а.с.17,92). Вказаною довідкою підтверджено відомості нарахованої заробітної плати позивача, а саме:

- за грудень 2013 року 104 231,52 російських рублів;

- з січня по травень, з липня по листопад та грудень 2014 року 990 545,13 російських рублів;

- з січня по травень, з жовтня по грудень 2015 року 487 493,67 російських рублів;

- з січня по травень, з липня по грудень 2016 року 1 058 555,43 російських рублів;

- з січня по березень та травень 2017 року 399 774,81 російських рублів.

Підставою видачі вказаної довідки є особові рахунки працівника, що дозволяє зробити висновок про те, що довідка від 10.11.2019 за №140 видана на підставі первинних документів. Як слідує з вказаної довідки, страхові внески за спірні періоди нараховувалися та сплачувалися у Пенсійний Фонд російської федерації у відповідності до законодавства РФ. Суд вказує, що дана довідка підписана відповідальними особами підприємства, на ній міститься відтиск печатки відповідного підприємства. Також до цієї довідки внесені дані про адресу місцезнаходження підприємства, яке видало вказану довідку.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що довідка ООО "СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7" від 10.11.2019 за №140 не викликає обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи ОСОБА_1 на зазначеному підприємстві та сум нарахованої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, відповідно підтверджує обставини працевлаштування позивача та отримання заробітної плати в період з грудня 2013 року по травень 2017 року.

Також ООО "ГСП-7" видало ОСОБА_1 довідку від 03.03.2021 за №16 (а.с.16, 87). Вказаною довідкою підтверджено відомості нарахованої заробітної плати позивача, а саме:

- з вересня по грудень 2017 року 422 685,20 російських рублів;

- з січня по квітень 2018 року 411 305,51 російських рублів.

Коментована довідка видана на підставі особових рахунків, тобто первинних документів. На суми доходів зазначених у вказаній довідці нараховувались страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації. Така довідка містить відомості про адресу місцезнаходження підприємства, яке видало довідку та відповідальних працівників. Враховуючи вказане, слід дійти висновку, що довідка ООО "ГСП-7"не викликає обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи ОСОБА_1 на зазначеному підприємстві та сум нарахованої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, відповідно підтверджує обставини працевлаштування позивача та отримання заробітної плати в періоди з вересня по грудень 2017 та з січня по квітень 2018 року.

Підприємство ООО "Нафтагаз-Бурение" надало позивачу довідки від 10.09.2021 за №№379, 380, 381 (а.с.19-21, 89-91).

У вказаних довідках відображено відомості нарахованої заробітної плати позивача, а саме:

- з лютого по грудень 2019 року 338 481,90 російських рублів;

- за січень, з квітня по липень та грудень 2020 року 106 224,44 російських рублів;

- з січня по лютий 2021 року 98 733,74.

Підставою видачі вказаних довідок є особові рахунки працівника за 2019-2021 рік, що дозволяє зробити висновок про видачу довідок №№379, 380, 381 від 10.09.2021 на підставі первинних документів. У довідки внесено записи, що страхові внески за спірні періоди нараховувалися та сплачувалися у Пенсійний Фонд Російської Федерації у відповідності до законодавства РФ. Суд вказує, що дані довідки підписано відповідальними особами підприємства, на них міститься відтиск печатки відповідного підприємства. Також ці довідки містять адресу місцезнаходження підприємства, яке їх видало.

Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що довідки ООО "Нафтагаз-Бурение" №№379, 380, 381 від 10.09.2021 не викликають обґрунтованого сумніву в частині засвідчення обставини перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із зазначеним підприємством та сум нарахованої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, відповідно підтверджує обставини працевлаштування позивача та отримання заробітної плати за 2019-2021 рік.

В даному випадку слід зазначити, що надані позивачем довідки про заробітну плату, видані ООО "СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7" від 10.11.2019 за №140 (а.с.17,92), в якій вказано заробітну плату за періоди грудень 2013 року, з січня по травень, з липня по листопад та грудень 2014 року, з січня по травень, з жовтня по грудень 2015 року, з січня по травень, з липня по грудень 2016 року, з січня по березень та травень 2017 року, ООО "ГСП-7" від 03.03.2021 за №16 (а.с.16, 87), в якій вказано заробітну плату за періоди з вересня по грудень 2017 року та з січня по квітень 2018 року, ООО "Нафтагаз-Бурение" від 10.09.2021 за №№379, 380, 381 (а.с.19-21, 89-91), які містять інформацію про суми заробітку за період з лютого по грудень 2019 року, за січень, з квітня по липень та грудень 2020 року та з січня по лютий 2021 року, котрі також подавались останнім із заявою про призначення пенсії, не викликають обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи ОСОБА_1 в зазначених підприємствах, відповідно підтверджують обставину працевлаштування позивача та отримання заробітної плати у вказані періоди.

В розгляді даної адміністративної справи Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не довело про наявність допустимих і належних доказів, які спростовують відомості, вказані у спірних довідках, в тому числі, в частині відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації.

Так як відповідачем у даній справі є саме суб`єкт владних повноважень, на якого покладається тягар доказування правомірності своїх дій/рішень, суд констатує не подання останнім будь-яких доказів на підтвердження відомостей стосовно вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.

У зв`язку з цим, на думку суду, неврахування відповідачем довідок про заробітну плату за періоди роботи у перелічених вище підприємствах, є порушенням конституційних прав позивача на отримання належного пенсійного забезпечення.

Таке неврахування спірних документів є непропорційним втручанням держави в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у гарантовані конституційні права на пенсійне забезпечення громадянина України.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив врахувати заробітну плату (дохід) за періоди роботи з 01.11.2012 по 04.09.2021, до позовної заяви останнім також долучено довідки про заробітну плату за №200 від 20.10.2014, за №375 від 20.10.2014, за №118 від 20.03.2015, за №155 від 13.04.2016, за №121 від 12.03.2018, за №119 від 12.03.2018, за №61 від 12.03.2018 (а.с.22-28), втім матеріали пенсійної справи не містять вказаних довідок.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області вказує про те, що перелічені вище довідки не долучались позивачем при первинному зверненні за пенсією, а тому такі не підлягають врахуванню, оскільки не були предметом дослідження органом пенсійного забезпечення, досліджуючи такі аргументи позивача, суд вказує на таке.

Позивачем до позовної заяви додано довідки про заробітну плату за №200 від 20.10.2014, за №375 від 20.10.2014, за №118 від 20.03.2015, за №155 від 13.04.2016, за №121 від 12.03.2018, за №119 від 12.03.2018, за №61 від 12.03.2018 (а.с.22-28).

Суд зауважує, що вказані довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 до заяв від 01.02.2022 (а.с.56-60), від 14.10.2022 (а.с.101-103) та від 11.01.2023 (а.с.106-108) не надавалися, , а тому не могли бути враховані відповідачем при розгляді таких заяв. При цьому подання таких довідок до позовної заяви у цій справі не змінює змісту спірних правовідносин, оскільки такі видана вже після їх виникнення (після первинного призначення пенсії), а тому у суду відсутні правові підстави для її врахування при розгляді цієї справи в межах наявного предмету спору.

При цьому у суду відсутні докази на підтвердження того, що довідки про заробітну плату за №200 від 20.10.2014, за №375 від 20.10.2014, за №118 від 20.03.2015, за №155 від 13.04.2016, за №121 від 12.03.2018, за №119 від 12.03.2018, за №61 від 12.03.2018 подавалася позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та останній відмовив у їх врахуванні.

Враховуючи те, що вказані довідки не були предметом дослідження відповідачем, то вимога про врахування сум заробітної плати при обчисленні пенсії за періоди, охоплені коментованими довідками, не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку про неправомірну бездіяльність відповідача щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 відомостей про заробітну плату, вказану у довідках за №140 від 10.11.2019, за №16 від 03.03.2021, за №379 від 10.09.2021, за №380 від 10.09.2021, за №381 від 10.09.2021.

Враховуючи обставину подання позивачем до заяви про призначення пенсії від 01.02.2022 довідок за №140 від 10.11.2019, за №16 від 03.03.2021, за №379 від 10.09.2021, за №380 від 10.09.2021, за №381 від 10.09.2021, тобто у віданні відповідача при обчисленні розміру пенсії позивача були наявні спірні довідки, то перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату, відповідачу слід здійснити саме з 01.02.2022 (дата призначення пенсії по інвалідності).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу вимог частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Підсумовуючи наведене вище суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії підлягає до часткового задоволення.

Інші сформовані позовні вимоги та їх формулювання, на переконання суду, поглинаються (враховуються) при вирішенні даного спору, за сформованими вище висновками і вирішення спору по суті.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах квитанція №0.0..1 від 29.08.2024 (а.с.5).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини виключно Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке прийняло рішення про відмову у здійсненні перерахунку пенсії, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень, що пропорційно становить 50% (відсотків) від задоволених вимог.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо неврахування при обчисленні з 01.02.2022 розміру пенсії ОСОБА_1 відомостей про заробітну плату (заробіток), вказаних у довідках:

- за №140 від 10.11.2019, виданої ООО "СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7", за періоди роботи з 01.12.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 31.10.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.05.2015, з 01.10.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.05.2016, з 01.07.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.03.2017, з 01.05.2017 по 31.05.2017;

- №16 від 03.03.2021, виданої ООО "ГСП-7", за періоди роботи з 01.09.2017 по 31.12.2017 та з 01.01.2018 по 30.04.2018;

- №379 від 10.09.2021, виданої ООО "Нафтагаз-Бурение", за період роботи з 01.02.2019 по 31.12.2019;

- №380 від 10.09.2021, виданої ООО "Нафтагаз-Бурение", за періоди роботи з 01.01.2020 по 31.01.2020, з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020;

- №381 від 10.09.2021, виданої ООО "Нафтагаз-Бурение", за період роботи з 01.01.2021 по 28.02.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.02.2022 перерахунок розміру призначеної пенсії ОСОБА_1 та провести виплату такої пенсії у відповідності до відомостей про заробітну плату(заробіток), внесених у довідки:

- за №140 від 10.11.2019, виданої ООО "СГК-ТРУБОПРОВОДСТРОЙ-7", за періоди роботи з 01.12.2013 по 31.12.2013, з 01.01.2014 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 31.10.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014, з 01.01.2015 по 31.05.2015, з 01.10.2015 по 31.12.2015, з 01.01.2016 по 31.05.2016, з 01.07.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 31.03.2017, з 01.05.2017 по 31.05.2017;

- №16 від 03.03.2021, виданої ООО "ГСП-7", за періоди роботи з 01.09.2017 по 31.12.2017 та з 01.01.2018 по 30.04.2018;

- №379 від 10.09.2021, виданої ООО "Нафтагаз-Бурение", за період роботи з 01.02.2019 по 31.12.2019;

- №380 від 10.09.2021, виданої ООО "Нафтагаз-Бурение", за періоди роботи з 01.01.2020 по 31.01.2020, з 01.04.2020 по 31.07.2020, з 01.12.2020 по 31.12.2020;

- №381 від 10.09.2021, виданої ООО "Нафтагаз-Бурение", за період роботи з 01.01.2021 по 28.02.2021.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 605,60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.