Справа № 694/2240/24
Суддя: Смовж О. Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/2240/24
провадження 2-а/694/21/24
У Х В А Л А

іменем України

22.10.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Смовж О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Блискавки А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Шеремет Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.08.2024 адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Через відділ документального забезпечення суду позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій останній письмово просить поновити строк звернення до суду з позовом. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що оскаржувану постанову не отримував, а дізнався про її існування лише після блокування його рахунків на підставі постанови державного виконавця.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.09.2024 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №147 від 12.06.2024, прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судове засідання 22 жовтня 2024 року з`явився ОСОБА_1 та представник ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 заявила клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, обґрунтовуючи тим, що позов не відповідає вимогам статей 160,161,172 КАС України, оскільки у ньому не наведено обґрунтувань та підстав подачі.

Відповідаючи на питання суду щодо інших підстав для залишення позову без розгляду, представник відповідача усно зазначила, що позивач вчасно отримав копію оскаржуваної постанови поштовим зв`язком, про що свідчить зворотне поштове повідомлення із його підписом про отримання, датоване 13.06.2024. Разом з тим, в порушення відведеного на оскарження постанови 10-ти денного строку, звернувся до суду лише 28 серпня 2024 року із спливом 2,5 місяців після винесення постанови та її фактичного отримання.

Дослідивши матеріали позовної заяви та проаналізувавши доводи представника відповідача, викладені у клопотанні та поясненнях, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Вирішуючи питання дотримання строку звернення до суду з позовом у цій справі суд враховує, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатися на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Реалізація особою права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від неї самої. У разі якщо особа, яка необґрунтовано і не дотримуючись такого порядку, самостійно позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права, зумовлена її власною пасивною поведінкою.

У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У цій справі позивачем разом із заявою про поновлення строку звернення до суду надано зворотне поштове повідомлення (а.с.39), з якого вбачається, що 13.06.2024 під підпис отримано лист ІНФОРМАЦІЯ_2 з оскаржуваною постановою.

Пояснюючи такі обставини, позивач вказав, що знайшов поштове повідомлення у дверях гаражу, його, ймовірно, підписав сусід, що неможна вважати належним отриманням постанови, на його думку. Наполягав на тому, що підпис на зворотному поштовому повідомленні виконано не ним, а іншою особою. Водночас, будь-яких заяв, клопотань у цьому зв`язку в судовому засіданні не подавав.

Виходячи з отриманих пояснень та наявних в матеріалах справи доказів, суд виходить з того, що оскаржувана постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 №147 винесена 12 червня 2024 року, належним чином направлена за наявною адресою позивача ОСОБА_1 , отримана позивачем під власний підпис 13.06.2024, про що свідчить підпис у зворотному поштовому повідомленні (а.с.39).

Доказів того, що підпис у зворотному поштовому повідомленні виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою суду не надано, заяв та клопотань у цьому зв`язку не подавалося, при цьому суд не є експертною установою, під час розгляду справ й ухвалення рішень виходить з наявних у справі матеріалів та доказів.

Відтак, позивачем не доведено та не наведено наявності будь-яких обставин (причин), які не залежали від його волевиявлення та фактично унеможливили своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Суд також враховує існуючу практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) з цього питання та зазначає, що у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" ЄСПЛ дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" (Заява № 23436/03) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, а отже, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Під час з`ясування дійсних обставин пропущення позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправною та скасування постанови суд дійшов висновку, що після відкриття провадження у справі встановлено, що висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, викладений в ухвалі від 10.09.2024, був передчасним, при цьому інших ґрунтовних та підтверджених підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними у цій справі не вбачається.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для залишення позову без розгляду з підстав, заявлених представником відповідача у клопотанні. Водночас, вбачає інші підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 256, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 23.10.2024 року о 16 год 00 хв.

Суддя: О.Ю. Смовж