Справа № 639/5397/24
Суддя: Рубіжний С. О.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №639/5397/24
Провадження№2-адр/639/1/24

24 жовтня 2024 року м. Харків
Жовтневий районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря - Чубенко О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов по справах про адміністративне правопорушення,-
До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Гур`єв Андрій Альбертович із заявою про ухвалення додаткового рішення поадміністративній справі № 639/5397/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов по справах про адміністративне правопорушення, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення, стягнути з відповідача судові витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн.
Вказана заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд».
Відповідно до ч. 1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч.5 ст.143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2024 року призначено судове засідання на 24.10.2024 о 15.00 год. для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про судові витрати. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце судового засідання.
Відповідно до табелю робочого часу суддя Рубіжний С.О. у період з 09.10.2024 по 23.10.2024 включно, перебував у відпустці.
09 жовтня 2024 року на адресу суду від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення. Відповідно до якого у задоволенні заяви просили відмовити. В обґрунтування зазначив, відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг від 30.09.2024 року, отриманого додатком до заяви від представника ОСОБА_1 - адвоката Гур`єва А.А., вбачається, що позивач ОСОБА_1 підписав акт, але доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем чи представником - не надано. ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Харкова вважає, що відсутність документального підтвердження платіжної квитанції на підтвердження фактично понесених витрат позивачем щодо надання правової допомоги є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат за результатом розгляду справи, у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Питання критеріїв також міститься у висновках Великої Палати у справі № 755/9215/ 15-ц, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також ІНФОРМАЦІЯ_2 м.Харкова вважає, що важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Також Верховний суд у своїй постанові від 15.09.2021 року у справі № 161/7163/20 визначив, що у випадку подання стороною справи до суду заяви про надання доказів про витрати, які вона сплатила за професійну правову допомогу у зв`язку з розглядом справи, у п`ятиденний строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, суд позбавлений можливості розглядати питання розподілу витрат на професійну правову допомогу до закінчення цього строку. Беручи до уваги, що доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем ОСОБА_1 - не надано, ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає, це є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат за результатом розгляду справи, у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 просить врахувати, що Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджене Постановою КМУ від 23.02.2022 № 154 (зі змінами) (далі - Положення) визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Пунктом 3 Положення встановлено, зокрема, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Пунктом 7 Положення визначено, зокрема, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
Як вбачається з вищевикладеного, ІНФОРМАЦІЯ_2 , як структурний підрозділ ІНФОРМАЦІЯ_3 підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_3 . Є відокремленим підрозділом без права юридичної особи, не має самостійного балансу та реєстраційних рахунків в органах Казначейства. Як платник податків та зборів у контролюючих органах - не зареєстрований. ІНФОРМАЦІЯ_4 є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечує щодо суми правничої допомоги, яку вважає суттєво завищеною та необгрунтованою. Вважає, що враховуючи предмет спору, незначну складність справи та незначний обсяг матеріалів, що потребували вивченню адвокатом, кількість підготовлених ним процесуальних документів, конкретні обставини справи, сталість судової практики з відповідного питання, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката, заявлений представником до стягнення є неспівмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг, тому підлягає зменшенню.
Беручи до уваги, що доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем ОСОБА_1 - не надано, ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає, це є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат за результатом розгляду справи, у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
З урахуванням вищезазначеного, ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає заявлену суму правничої допомоги суттєво завищеною і необгрунтованою, та такою, що підлягає зменшенню, а враховуючи відсутність доказів, які підтверджують фактичне здійснення відповідних витрат позивачем ОСОБА_1 , вважає, що викладена обставина є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат за результатом розгляду справи, у зв`язку з недоведеністю їх наявності та ненаданням відповідних доказів у встановлений термін.
Представника позивача про час та місце розгляду питання щодо розподілу судових витрат повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, в заяві про ухвалення додаткового рішення, зазначив про її розгляд у його відсутність.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення без його участі заперечував проти стягнення судових витрат.
В силу ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу та додані до заяви документи, заперечення відповідача приходить до наступного висновку.
В провадженні судді Жовтневого районного суду м. Харкова Рубіжного С.О. перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов по справах про адміністративне правопорушення.
В позовній заяві, позивач зазначав, що ним понесені витрати у зв`язую із розглядом справи та повідомив, що відповідні докази будуть подані до суду до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов по справах про адміністративне правопорушення задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №7523 від 20.08.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП закрито.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №7519 від 20.08.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Після ухвалення повного тексту рішення, протягом п`яти днів, 02.10.2024 до Жовтневого районного суду м. Харкова від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 639/5397/24, в якій він просить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань даного суб`єкта владних повноважень понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 гривень.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина першастатті 16 КАС України).

Відповідно до частини першої, пунктів 1 частини третьої статті 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 ст. 134 КАС України).

Частиною 7статті 139 КАС Українивстановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019року у справі №826/9047/16.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Стосовно заперечень відповідача проти стягнення витрат на правничу допомогу з підстав не надання стороною позивача доказів сплати відповідних витрат, суд враховує вимоги п.1 ч.3 ст. 134 КАС України та висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.04.2022 у справі № 500/1410/21, відповідно до якого однією з особливостей нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу за Кодексом адміністративного судочинства України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Крім того, відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц.

З урахуванням зазначеного, суд відхиляє відповідні заперечення.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження судових витрат у вказаному вище розмірі 12000 грн., представником позивача суду надано договір про надання професійної правничої допомоги від 21.08.2024, Додаткову угоду №2 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 21.08.2024, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 30.09.2024.

Згідно п.2 додаткової угоди №2 до договору від 21.08.2024 про надання професійної правничої допомоги загальна сума гонорару (виногороди) складає 12 000,00 грн. та сплачується клієнтом протягом десяти робочих днів з дня ухвалення рішення, яким закінчується провадження у справі ( а.с. 139).

Відповідно до акту прийому - передачі наданих послуг, підписаним клієнтом та адвокатом від 30.09.2024 року на суму 12 000 грн. Згідно акту адвокатським обєднанням було надано клієнту наступні види правничої допомоги у рамках справи №639/5397/24:

- аналіз фактичних обставин справи, формування доказів (2 години) 2 000,00 грн.,

- надання усних/письмових юридичних консультацій (2 години) 2 000,00 грн.,

- складання, оформлення і надсилання позовної заяви (4 години) 4 000,00 грн.,

- складання, оформлення і надсилання інших процесуальних документів (2 години) 2 000 грн.,

- представництво інтересів клієнта в місцевому загальному суді 2 000,00 грн., (а.с. 140).

При вирішенні питання про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з прецедентною практикою такого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п. 269).

Дослідивши заявлене обґрунтування витрат на правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку, що такі не відповідають критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності справи, а тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими у розмірі, зазначеному позивачем.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.09.2019року по справі №810/2760/17.

Суд зауважує, що предмет спору в цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених адвокатом процесуальних документів не є значними.

Враховуючи незначну складність категорії справи, виходячи з усталеної правової позиції у таких справах, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові № 922/1964/21 від 16.06.2022 констатувала, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Що ж до доведення не співмірності у випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Оцінюючи наданий акт прийому передачі наданих послуг, суд не враховує витрати за складання, оформлення і надсилання позовної заяви та представництво інтересів клієнта у суді, оскільки як вбачається із матеріалів справи, позовна заява та заява про забезпечення позову підписані особисто позивачем ОСОБА_1 та надіслані останнім засобами поштового зв`язку. Судові засідання проводились без участі представника позивача з урахуванням поданих адвокатом відповідних заяв.

Враховуючи, що адміністративний позов підписаний та надісланий особисто позивачем, а матеріали справи не містять в собі акту прийому-передачі проекту адміністративного позову від адвоката до позивача, внаслідок чого наданий розрахунок вартості наданих послуг на правничу допомогу відхиляється судом, як належний доказ вчинення адвокатом дій, направлених на надання професійної правничої допомоги позивачу.

Послуги з надання консультації не підлягають окремому відшкодуванню, оскільки надання правової допомоги в цій частині є складовою процесу збору доказової бази задля розроблення та складання позовної заяви, а не самостійними послугами з надання правової (правничої) допомоги.

Таким чином, визначені витрати на правничу допомогу в частині:

- надання усних/письмових юридичних консультацій (2 години) 2 000,00 грн.,

- складання, оформлення і надсилання позовної заяви (4 години) 4 000,00 грн.,

- представництво інтересів клієнта в місцевому загальному суді 2 000,00 грн., не підтверджені належними доказами, тому задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 дійсно отримав правову допомогу від адвоката Гур`єва А.А., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу по справі.

Як азначено в позовній заяві, з метою повного, всебічного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи та збирання доказів представником ОСОБА_1 був направлений адвокатський запит на ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому представник Позивача просив надати відповідну інформацію.

У порядку ч. 4 ст. 79 КАС України повідомлено, що строки відповіді на запит ще не вичерпані, а відповідні докази знаходяться у Відповідача. Відтак сторона Позивача об`єктивно позбавлена можливості надати всі необхідні докази. Вони приєднанні відразу після отримання їх від ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначено, що у випадку відсутності відповіді на адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_5 ними буде подано додатково клопотання про витребування доказів.

20.09.2024 в судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача адвоката Гур`єва А.А. діючого на підставі ордеру серії АХ № 1209754 від 19.09.2024 надійшло клопотання про доручення доказів, отриманих на задвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також 20.09.2024 представником позивача подано клопотання про витребування доказів у відповідача, а саме:

- інформацію про прізвища, ім`я, по-батькові, посаду та військове звання осіб, які входять до групи оповіщення, якою було здійснено затримання 20.08.2024 ОСОБА_1 та його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також копію наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про призначення вказаних осіб такими, що уповноважені проводити перевірку військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) в осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років та вручати повістки резервістам та військовозобов`язаним;

- копію фото та/або відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та/або відеофіксації під час оповіщення, затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянина ОСОБА_1 відповідно до абз. 2 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»;

- інформацію, чи входили в групу оповіщення, яка затримала ОСОБА_1 , представники Національної поліції. Якщо так, надати інформацію про прізвище, ім`я, по-батькові, звання та посаду таких представників. Якщо ні, надати інформацію, чи звертались представники ІНФОРМАЦІЯ_5 до органів Національної поліції для розшуку, затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складання постанови про адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 2101 КУпАП. Якщо так, надати копію відповідного звернення. Одночасно подано заяву про розгляд клопотання у його відсутність

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.09.2024 клопотання про витребування доказів задоволено частково.

Як зазначено вище, відповідно до акту прийому - передачі наданих послуг, адвокатським об`єднанням було надано клієнту наступні види правничої допомоги у рамках справи №639/5397/24:

- аналіз фактичних обставин справи, формування доказів (2 години) 2 000,00 грн.,

- складання, оформлення і надсилання інших процесуальних документів (2 години) 2 000 грн.

Але, з урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі по 2 000,00 грн. щодо формування доказів, складання, та надсилання інших процесуальних документів (складання адвокатського запиту до звернення до суду, складання та подання під час розгляду справи клопотань про доручення доказів та про витребування доказів) є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Враховуючи встановлений фактичний обсяг наданої правничої допомоги, заперечення представника відповідача, враховуючи виконану адвокатом роботу, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, з урахуванням вимог ч.6 ст. 134 КАС України, у розмірі 1000, 00 грн..

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132- 135, 139, 143 КАС України,

ВИРІШИВ:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Додаткове рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 24.10.2024.

Суддя С.О. Рубіжний