Справа № 480/193/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 р. Справа № 480/193/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2024, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 18.06.24 у справі № 480/193/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 )

про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі також відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірною відмову від 08.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розгляді рапорту інспектора прикордонної служби 1-ої категорії - начальника першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Лисичанск ст. сержанта ОСОБА_1 , про звільнення з військової служби від 11.12.2023 на підставі п.п. «г», п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) розглянути та прийняти рішення за рапортом ст. сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 1-ої категорії - начальника першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип Є) прикордонної комендатури швидкого р/багування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_1 , про звільнення з військової служби від 11.12.2023 на підставі п.п. «г», п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо нерозгляду по суті рапорту ОСОБА_1 від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.

В апеляційній скарзі відповідач викладає обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ним у відзиві на позовну заяву. Вказує на неврахування судом першої інстанції того, що рапорт позивача від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) розглянутий, відповідь від 08.01.2024 за № 08/1240/24-вих надана у встановленому порядку, а отже в спірних правовідносинах протиправна бездіяльність відповідача відсутня.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач, ОСОБА_1 , проходить військову службу в лавах Державної прикордонної служби України відповідно до укладеного контракту від 04.11.2020.

Інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальник першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки старший сержант ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До вказаного рапорту було долучено відповідний пакет документів.

Листом від 08.01.2024 за №08/1240/24-Вих відповідачем надана відповідь, в якій зазначено таке:

"Керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 12 грудня 2023 року №29/36323/23-Вн уважно розглянуто.

Відповідно до абзацу другого ст. 8 закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Ви вже звертались з питання звільнення Вас з військової служби за сімейними обставинами рапортом від 29 червня 2023 року, на який було надано відповідь встановленим порядком (від 30.06.2023 №12/4782/1-23-Вн).

На підставі абзацу третього ст.8 Закону України «Про звернення громадян» рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Враховуючи вищеописане інформую про припинення розгляду Вашого рапорту.

Ви маєте право оскаржити відповідь до суду в порядку і терміни визначені в Законі України «Про звернення громадян», КАС України." (а.с. 75).

Вважаючи таку відмову у розгляді рапорту протиправною, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів належного результату розгляду рапорту позивача від 11.12.2023, у тому числі таких, як прийняття наказу або відмови у прийнятті наказу, з посиланням на акти законодавства та з роз`ясненням порядку оскарження, враховуючи помітку на рапорті не погоджено, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду по суті рапорту позивача про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та зобов`язання розглянути цей рапорт по суті, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 за № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі також - Закон №2232 в редакції, чинній станом на існування спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 6 ст. 2 Закону № 2232 передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону № 2232-XII строки військової служби під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період проведення мобілізації, крім випадків, визначених пунктом 3, частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Підпунком «г» п. 3 ч.5 ст.26 Закону № 2232-XII встановлено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу):

- у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

У подальшому строк воєнного стану в України подовжувався.

На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні не закінчено.

Відповідно до п.26 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України № 1115/2009 від 29.12.2009 (далі Положення № 1115/2009) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною п`ятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу.

За приписами п. 41 Положення № 1115/2009 строк контракту про проходження військової служби продовжується під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період, визначений пунктом 2 частини дев`ятої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.

Відповідно до п. 233 Положення "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 за № 1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

У рапортах на звільнення з військової служби зазначаються:

1) підстави звільнення з військової служби;

2) думка військовослужбовця щодо бажання/небажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

3) районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути вказаний рапорт на звільнення. Крім того, відсутній чіткий визначений порядок розгляду рапорту про звільнення військовослужбовця, що проходить службу за контрактом.

Проте Інструкція з діловодства в Збройних Силах України, затверджена Наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 за №124, містить положення, яке встановлює загальний 30 денний строк для виконання документів та надати відповідь по суті порушених питань.

Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим, на переконання суду, вважається рапорт той, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Тобто наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту із зазначенням її підстави.

Як убачається з матеріалів справи, інспектор прикордонної служби 1 категорії - начальник першої групи мінометів першого вогневого відділення третьої мінометної прикордонної застави четвертого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки старший сержант ОСОБА_1 звернувся із рапортом від 11.12.2023 (вх.29/336323/23-Вн від 12.12.2023) про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». До вказаного рапорту було долучено відповідний пакет документів (а.с. 84, 85).

Проте відповідач не надав доказів належного результату розгляду рапорту позивача від 11.12.2023, у тому числі таких, як прийняття наказу або відмови у прийнятті наказу, з посиланням на акти законодавства та з роз`ясненням порядку оскарження, враховуючи помітку на рапорті не погоджено.

Крім того, судом установлено, що на рапорт позивача відповідачем надано відповідь в порядку Закону України "Про звернення громадян", яка мотивована тим, що відповідно до абзацу другого ст.8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті. Відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 вже звертався з питання звільнення з військової служби за сімейними обставинами рапортом від 29 червня 2023 року, на який було надано відповідь встановленим порядком (від 30.06.2023 за №12/4782/1-23-Вн).

Разом з тим суд зазначає, що рапорти від 29.06.2023 та від 11.12.2023 не є ідентичними.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нерозгляду по суті рапорту позивача про звільнення з військової служби з підстав, визначених ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та зобов`язання розглянути цей рапорт по суті є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

За приписами пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.06.2024 у справі № 480/193/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк