Справа № 620/4184/24
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №620/4184/24

адміністративне провадження № К/990/39536/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бучик А.Ю.,

суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі №620/4184/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування з часу призначення пенсії до страхового стажу позивача всіх періодів її роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі, в тому числі з 01.01.2004 по 31.12.2022, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та незарахування до її страхового стажу періоду знаходження у відпустці у зв`язку з пологами та народженням дитини під час навчання за денною формою у вищому навчальному закладі з 17.01.1992 по 19.04.1992, згідно із записами №№3-6 трудової книжки НОМЕР_1 від 30.08.1989; обчисленню її понаднормативного стажу без врахування положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київської області перерахувати та виплачувати пенсію, з часу її призначення, зарахувавши до страхового стажу позивача: всі періоди її роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі, в тому числі з 01.01.2004 по 31.12.2022, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; період знаходження позивача у відпустці у зв`язку з пологами та народженням дитини під час навчання за денною формою у вищому навчальному закладі з 17.01.1992 по 19.04.1992, згідно із записами №№3-6 трудової книжки НОМЕР_1 від 30.08.1989; та із зарахуванням до розміру понаднормативного стажу, всього страхового стажу, що перевищує мінімально встановлений поріг у 15 років, відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування з часу призначення пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 всіх періодів її роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі, в тому числі з 01.01.2004 по 31.12.2022, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з часу призначення пенсії зарахувавши до страхового стажу позивача всіх періодів її роботи у зоні відчуження ЧАЕС, в тому числі з 01.01.2004 по 31.12.2022 у пільговому обчисленні у полуторному розмірі з додатковим зарахуванням до страхового стажу по одному року за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 скасовано в частині вимог щодо визнання протиправними дій, відмови у зарахуванні до стажу роботи час перебування у відпустці до пологах і народженні дитини та в частині задоволених позовних вимог ухвалено нове судове рішення в цій частині наступного змісту: «Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо незарахування з часу призначення пенсії страхового стажу ОСОБА_1 період знаходження у відпустці у зв`язку з пологами та народженням дитини під час навчання за денною формою у вищому навчальному закладі з 17.01.1992 по 19.04.1992 та незарахування до страхового стажу всіх періодів роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі, в т.ч. з 01.01.2004 по 31.12.2022, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою КМ України №36 від 16.01.2003 відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соцальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період знаходження у відпустці у зв`язку з пологами та народженням дитини під час навчання за денною формою у вищому навчальному закладі з 17.01.1992 по 19.04.1992, а також зарахувати до страхового стажу всіх періодів роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі, в т.ч. з 01.01.2004 по 31.12.2022, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою КМ України №36 від 16.01.2003 відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії у пільговому обчисленні у полуторному розмірі відмовлено». В решті рішення суду залишено без змін.

17.10.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі №620/4184/24.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Предметом оскарження у даній справі є відмова відповідача перерахувати та виплачувати позивачці пенсію, з часу її призначення, зарахувавши до страхового стажу позивача: всі періоди її роботи у зоні відчуження ЧАЕС в полуторному розмірі, в тому числі з 01.01.2004 по 31.12.2022, як роботу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003 відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; період знаходження позивача у відпустці у зв`язку з пологами та народженням дитини під час навчання за денною формою у вищому навчальному закладі з 17.01.1992 по 19.04.1992, згідно із записами №№3-6 трудової книжки НОМЕР_1 від 30.08.1989; та із зарахуванням до розміру понаднормативного стажу, всього страхового стажу, що перевищує мінімально встановлений поріг у 15 років, відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення.

Частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі позивачка вказує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин висновки, викладені у постановах Верховного Суду оскільки вважає їх неподібними до правовідносин, що виникли у цій справі.

Проте, скаржник взагалі не зазначає про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону.

Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2024 у справі №620/4184/24.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати в порядку, встановленому статтею 251 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Н.В. Коваленко

Судді:

А. І. Рибачук