Справа № 120/4991/24
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

23 жовтня 2024 р. Справа № 120/4991/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Крапівницької Н.Л.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вичинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення відповідача № 40 від 28.12.2023 щодо відмови у призначенні пенсії за віком.

Ухвалою від 22.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою від 13.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Також даною ухвалою встановлено відповідачам строк на усунення недоліків.

У встановлений судом строк від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що на момент звернення за призначенням пенсії, страховий стаж позивача становить 28 років 11 місяців 05 днів. Також вказав, що за доданими документами до страхового стажу не враховано період навчання з 01.09.1980 по 26.07.1981, оскільки у в трудовій книжці не зазначено номер та дату видачі диплому.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позов, в якому останній заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що позивач звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України з заявою та документами щодо призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Вказав, що згідно принципу екстериторіальності засобами програмного забезпечення заява позивача та надані документи розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для опрацювання. За результатами розгляду звернення було винесено рішення від 28.12.2023 року №40 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказав, що Головним управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області не приймалось рішення по суті заяви позивача, відтак відповідальними за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

26.12.2023 ОСОБА_1 звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши заяву, надані документи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 40 від 28.12.2023, у зв`язку з тим, що страховий стаж позивача становить 28 років 11 місяців 05 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Також зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання згідно запису в трудовій книжці НОМЕР_1 з 01.09.1980 по 26.07.1981, оскільки не зазначено номер та дату видачі диплому.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XIІ (далі Закон №1788-XIІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1788-XIІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Положеннями ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV встановлено, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Як вбачається із оскаржуваного рішення відповідача до трудового стажу позивача не зараховано період навчання позивача з 01.09.1980 року по 26.07.1981 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дата видачі диплому.

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XIІ, до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту 2.15 Інструкції № 162 студентам, учням, аспірантам та клінічним ординаторам, які мають трудові книжки, навчальний заклад (науковий заклад) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, у партійних школах та школах профруху. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Тобто, зазначена Інструкція передбачає внесення до трудових книжок студентів записів про час навчання лише на денних відділеннях.

Статтею 62 Закону № 1788-XIІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Також, щодо не зарахування до стажу періоду навчання з 01.09.1980 року по 26.07.1981 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено номер та дату видачі диплому, суд зазначає, що не приймає посилань відповідача на зазначені обставини, оскільки позивач не несе відповідальності за оформлення документів, а відповідальність за належне і правильне оформлення документів щодо відомостей про періоди навчання, роботи та трудової книжки покладається на керівника навчального закладу, підприємства, організації.

Крім того, обставини щодо не зарахування періоду навчання, зазначені відповідачем, не спростовують факту самого навчання позивача, а отже, юридичний факт навчання позивача протягом спірного періоду часу є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Отже, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки та інших документів щодо відомостей про періоди навчання на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів навчання позивача), а тому, зазначені дії не можна вважати такими, що вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоду його навчання з 01.09.1980 року по 26.07.1981 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 28.12.2023 №40, а тому, таке підлягає скасуванню.

В той же час, визначаючись стосовно вимог зобов`язального характеру, суд враховує наступне.

Як уже зазначалось судом вище, наявний у позивача страховий стаж становить 28 років 11 місяців 05 днів. Відповідні обставини підтверджуються рішенням № 40 від 28.12.2023.

При цьому, відповідач зазначає, що з урахуванням періоду навчання з 01.09.1980 по 26.07.1981, страховий стаж позивача складає 29 років 10 місяців 01 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Відповідні обставини не дають суду можливості встановити наявність чи/або відсутність у позивача страхового стажу, необхідного для призначення йому пенсії за віком.

Поряд із цим, з метою належного захисту порушених прав позивача, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом відновлення прав позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період його навчання з 01.09.1980 по 26.07.1981, а також повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 26.12.2023, з урахуванням висновків суду.

При цьому, варто врахувати, що в позовній заяві позивач просить скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, натомість вимоги зобов`язального характеру скеровані до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Разом із тим, суд зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є належним способом захисту як похідна вимога у випадку визнання протиправним та скасування рішення саме цього суб`єкта владних повноважень, а не будь-якого іншого.

Відповідно, за обставин цієї справи, суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчиняти певні дії. Окрім цього, цей суб`єкт владних повноважень не розглядав заяву позивача, в зв`язку з чим він не може бути зобов`язаний повторно її розглянути.

Як наслідок, повторно розглянути заяву позивача належить саме Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень, на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 1211,20 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 605,60 грн.

Враховуючи те, що спірне рішення прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову в призначенні пенсії № 40 від 28.12.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період його навчання з 01.09.1980 по 26.07.1981 включно, а також повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 26.12.2023, з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (проживання: АДРЕСА_1 / адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом Суддя:

Секретар: