Справа № 260/6159/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2024 рокум. Ужгород№ 260/6159/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), якою просить суд: "1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його звернення від 04.09.2024 року; 2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути звернення від 04.09.2024 року та надати протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду ОСОБА_1 відповідь та запитувані документи; 3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 направити на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду відповідний лист щодо вилучення з бази даних Державної прикордонної служби України інформації стосовно проведення додаткової перевірки щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була ініційована відповідачем; 4. Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати по справі.".

30 вересня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів було відмовлено.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з листа Державної прикордонної служби України від 03 вересня 2024 року позивачу стало відомо, що на підставі листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державною прикордонною службою України здійснюється перевірка наявності законних підстав для перетину державного кордону України стосовно позивача. 04 вересня 2024 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив повідомити, що стало причиною звернення з листом до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обмеження його у вільному пересуванні чи здійснення відносно нього будь-якої додаткової перевірки, просив надати копію відповідного листа. Також просив повідомити, яким нормативно-правовим актом керувався начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , надсилаючи згаданий лист до Державної прикордонної служби України, і вказати конкретний пункт (параграф, статтю тощо) у даному правовому акті, де зазначено, що начальникам обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки надано повноваження ініціювати обмеження свободи пересування особи або здійснення щодо неї додаткової перевірки. Позивач вказує, що 09 вересня 2024 року відповідачем надіслано відповідь, в якій відповідач не надав ні відповіді на поставленні запитання, ні копію запитуваного листа, а лише написав декілька рядків довільного тексту, які не відносяться до суті поставлених у зверненні питань. У зв`язку з цим, позивачем було надіслано відповідачу повторно заяву, однак по день звернення до суду відповіді на свої звернення позивач не отримав. 17 вересня 2024 року позивачем було надіслано відповідачу третє звернення, у якому вказав на необхідність надати відповідь на його попередні звернення, а також просив направити на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України відповідний лист щодо вилучення з бази даних Державної прикордонної служби України інформації стосовно проведення будь-якої додаткової перевірки стосовно нього, яка стосується наявності законних підстав для перетину державного кордону України. Однак і це звернення було відповідачем проігноровано. Вважаючи, бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно ненадання відповіді на його звернення, а також дії щодо надсилання до Адміністрації Державної прикордонної служби України, листа з проханням проведення відносно нього будь-яких додаткових перевірок, щодо наявності законних підстав для перетину державного кордону України, позичав звернувся із даним позовом до суду.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач направив до ІНФОРМАЦІЯ_4 три звернення: 04 вересня 2024 року, 09 вересня 2024 року, які були розглянуті 16 вересня 2024 року та повідомлено позивача, що йому необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 для отримання відповідної довідки про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Додатково було повідомлено, що інформація про позивача внесена до ЄСІТС "Оберіг", і він не перебуває в розшуку та те, що до ДПСУ направлено лист щодо неактуальності інформації, викладеної в листі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 вих.№7/2/1518 від 20 лютого 2024 року. Щодо листа позивача від 17 вересня 2024 року, в якому він просив направити на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України лист щодо вилучення інформації про проведення додаткової перевірки стосовно позивача, відповідач вказав, що направив лист на адресу Адміністрації ДПСУ лист від 18 вересня 2024 року № 7/2/7811, в якому роз`яснено, що позивачем оформлено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Таким чином, позивач фактично отримав всю необхідну інформацію, що свідчить про відсутність бездіяльності з боку ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно зі статтею 262 частиною 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 4 частини 1 пункту 10 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 04 вересня 2024 року позивач звернувся із заявою до відповідача в якій просив повідомити, що стало причиною звернення з листом до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обмеження мене у вільному пересуванні чи здійснення відносно мене будь-якої додаткової перевірки, та надати копію даного листа, а також повідомити, яким нормативно-правовим актом керувався начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , надсилаючи згаданий лист до Державної прикордонної служби України, і вказати конкретний пункт (параграф, статтю тощо) у даному правовому акті, де зазначено, що начальникам обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки надано повноваження ініціювати обмеження свободи пересування особи або здійснення щодо неї додаткової перевірки (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 було надіслано відповідь, без дати, в якій зазначено, що питання перетину Державного кордону України не відносяться до його компетенції (а.с. 5).

09 вересня 2024 року позивач звернувся із заявою до відповідача в якій просив повідомити, чи звертався ІНФОРМАЦІЯ_3 з листом (який вказаний у відповіді Державної прикордонної служби України, копія якої додається до даного звернення) до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вказівкою (проханням) додаткового вивчення наявності законних підстав для перетину державного кордону України або встановлення будь яких обмежень при перетині вказаним громадянином державного кордону України та у разі, якщо вищезазначений лист начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нього був надісланий до Адміністрації Державної прикордонної служби України, просив надати його копію (а.с. 6).

17 вересня 2024 року позивачем було надіслано відповідачу звернення в якому вказав на необхідність надати відповідь на його попередні звернення, а також просив направити на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України відповідний лист щодо вилучення з бази даних Державної прикордонної служби України інформації стосовно проведення будь-якої додаткової перевірки стосовно нього, яка стосується наявності законних підстав для перетину державного кордону України (а.с. 7).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 вересня 2024 року № 7/2/7717, відповідачем зазначено, що розгляд звернень від 04 вересня 2024 року та 09 вересня 20224 року організовано. Також зазначено, що відстрочку на військову службу за призовом під час мобілізації йому надано, для отримання відповідної довідки необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Додатково було повідомлено, що інформація про позивача внесена до ЄСІТС "Оберіг", і він не перебуває в розшуку. Вказано, що до ДПСУ направлено лист щодо неактуальності інформації, викладеної в листі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 вих.№7/2/1518 від 20 лютого 2024 року (а.с. 23).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 вересня 2024 року № 7/7/2/7811, відповідачем було розглянуто лист позивача від 17 вересня 2024 року, та зазначено, що його звернення були розглянуті та надано відповідь листом від 16 вересня 2024 року № 7/2/7717 (а.с. 24).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 34 Конституції України встановлює, що Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 40 Конституції України встановлено право усіх направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статті 1 частини 1 Закону України "Про звернення громадян", громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Статтею 19 Закону України "Про звернення громадян" установлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

Крім іншого, також суд зазначає, що статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Провівши аналіз вищевказаного законодавства, яким регулюються дані правовідносини та з врахуванням встановлених обставин у справі на підставі належних письмових доказів, суд констатує, що заява позивача була не була розглянута в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 04 вересня 2024 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив повідомити, що стало причиною звернення з листом до Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обмеження позивача у вільному пересуванні чи здійснення відносно позивача будь-якої додаткової перевірки, та надати копію даного листа, а також просив повідомити, яким нормативно-правовим актом керувався начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , надсилаючи згаданий лист до Державної прикордонної служби України, при цьому позивач вказати конкретний пункт (параграф, статтю тощо) у даному правовому акті, де зазначено, що начальникам обласних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки надано повноваження ініціювати обмеження свободи пересування особи або здійснення щодо неї додаткової перевірки (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 було надіслано відповідь, в якій зазначено, що питання перетину Державного кордону України не відносяться до його компетенції (а.с. 5).

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 вересня 2024 року № 7/2/7717 повідомлено позивача, що відповідачем розгляд звернень від 04 вересня 2024 року та 09 вересня 2024 року організовано. Зазначено, що відстрочку на військову службу за призовом під час мобілізації йому надано, для отримання відповідної довідки необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Додатково було повідомлено, що інформація про позивача внесена до ЄСІТС "Оберіг", і він не перебуває в розшуку та те, що до ДПСУ направлено лист щодо неактуальності інформації, викладеної в листі начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 вих.№7/2/1518 від 20 лютого 2024 року (а.с. 23).

Разом з тим, суд зазначає, що ознайомившись зі змістом звернення позивача від 04 вересня и2024 року та відповідей на них, відповідач у відповідь на таке звернення позивача обмежився відправленням листів, які не містять запитуваної інформації, або мотивованої відмови у наданні такої та відображають лише інформацію щодо відстрочки позивача на військову службу за призовом під час мобілізації.

За встановлених обставин справи, суд вказує, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем запитуваної інформації та документів, що зазначені у вказаному листі, отже, з аналізу наведеної відповіді вбачається, що відповідачем не надано інформації по суті звернення, а також запитуваних документів.

Такими чином, відповідачем порушено право позивача на отримання відповіді на звернення по суті поставлених в ньому питань, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача розглянути звернення позивача від 04 вересня 2024 року.

При цьому, в частині позовних вимог про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 направити на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України лист щодо вилучення з бази даних Державної прикордонної служби України інформації стосовно проведення додаткової перевірки щодо ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне відмовити, оскільки листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 вересня 2024 року № 7/2/7688 було повідомлено Адміністрацію ДПСУ про наявність у позивача відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (а.с. 22). Також відповідь від 16 вересня 2024 року за № 7/2/7717 містить інформацію про направлення відповідачем до ДПС України листа щодо неактуальності інформації викладеної в листі вих..№7/2/1518 від 20 лютого 2024 року (а.с. 23).

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про задоволення позову частково.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 04 вересня 2024 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути звернення ОСОБА_1 від 04 вересня 2024 року, із врахуванням висновків суду.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко