Справа № 300/5414/24
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" жовтня 2024 р. справа № 300/5414/24
Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області, в порушення підпункту 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України винесено оскаржуване рішення, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2023 рік в розмірі 31 954,60 гривень.
В обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення, позивач зазначає, що згідно договору купівлі-продажу від 20.01.2023, нею придбано, зокрема, житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа котрого становить 166 м2.
Як стверджує ОСОБА_1 , в день вчинення договору, відомості про набуття нею права власності на вищевказане нерухоме майно, були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі по тексту також Реєстр). У подальшому позивачем проведено реконструкцію коментованого житлового будинку, за наслідком чого загальна площа останнього збільшилася до 692 м2, відомості про що внесені до Реєстру лише 19.01.2024.
Аргументуючи протиправність оскаржуваного рішення, вказує, що контролюючим органом нараховано податкові зобов`язання за 2023 рік з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, виходячи з площі житлового будинку, котрої фактично не існувало протягом 2023 року, а саме 692 м2.
З наведених підстав просила позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.32-33).
На адресу суду надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів від 15.07.2024, зареєстроване в канцелярії суду 16.07.2024 (а.с.35-129).
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки нарахований за 2023 рік, а тому враховано загальну площу нерухомого майна станом на 2023 рік на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що свідчить про правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Окрім того, звертає увагу, що позивач не зверталася до контролюючого органу із письмовою заявою для проведення звірки даних у порядку, передбаченому підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України (надалі по тексту також ПК України, Кодекс), та не надавала документів, які б підтверджували зменшення розміру ставки податку чи його скасування, відтак об`єкт нерухового майна, належний ОСОБА_1 на час винесення оскаржуваного рішення підлягав оподаткуванню на загальних підставах, визначених ПК України.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви та відзиву на позов, письмових заяв та додаткових пояснень, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Вказаний договір купівлі-продажу від 20.01.2023 посвідчено приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Коцан Оксаною Богданівною та зареєстровано в реєстрі за №88.
На підставі коментованого договору внесено запис про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №49030979, датою якого визначено 20.01.2023 (зворотній бік а.с.12 а.с.13).
Складові частини об`єкта нерухомого майна, згідно відомостей Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №320761093 від 20.01.2023 (зворотній бік а.с.12 а.с.13) становлять житловий будинок "А", загальною площею 166 м2, гараж "Б", загальною площею 21 м2 та споруда ворота "1", загальною площею 4,3 м2.
Як встановлено судом зі змісту проекту "Реконструкція індивідуального житлового будинку під житловий будинок з нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 ", розробленого на підставі договору, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 за №187/23 від 14.04.2023 (надалі по тексту також проект реконструкції житлового будинку за №187/23 від 14.04.2023), яким передбачено проектні рішення з дотриманням санітарних, будівельних та протипожежних нормативних вимог, у тому числі, загальна площа об`єкту будівництва становитиме 713,21 м2 (а.с.84-129).
Товариством з обмеженою відповідальністю "Екоекспертиза" в особі директора ОСОБА_4 затверджено експертний звіт (позитивний) щодо розгляду проектної документації на будівництво в частині міцності, надійності та довговічності об`єкта будівництва за №22/0324Е-06/23 від 22.06.2023, реєстраційний номер у Єдиній державні електронній системі у сфері будівництва (надалі по тексту також ЄДЕССБ) EX01:0783:5430-1419-6348 за проект реконструкції житлового будинку за №187/23 від 14.04.2023 з додатком до такого (надалі по тексту також експертний звіт за №22/0324Е-06/23 від 22.06.2023) (а.с.19-20) (зворотній бік а.с.17 а.с.18).
Як слідує з експертного звіту за №22/0324Е-06/23 від 22.06.2023, за результатами розгляду проектної документації, що містить архітектурно-планувальні рішення, в тому числі, з такими технічними показниками, як "загальна площа будівлі 713,19 м2", здійснено висновок про дотримання вимог до міцності, надійності та довговічності об`єкту будівництва.
Відомості про коментований проект реконструкції житлового будинку за №187/23 від 14.04.2023 внесено до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про проєктні документації ЄДЕССБ 22.06.2023, що підтверджується долученим до матеріалів справи Витягом (зворотній бік а.с.13 а.с.17).
За змістом даних, відображених у вищезазначеному витязі, проекту "Реконструкція індивідуального житлового будинку під житловий будинок з нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 " за №187/23 від 14.04.2023 присвоєно реєстраційний номер PD01:0725:0913:2787:0619, запланований технічний показник, відповідно до якого загальна площа об`єкту будівництва становитиме 713,21 м2.
ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 станом на 29.11.2023, інвентаризаційна справа за №234, реєстровий №03/175 (надалі по тексту також технічний паспорт за №03/175 від 29.11.2023) (а.с.25-28).
Коментований паспорт містить Експлікацію приміщень будинку садибного типу (зворотній бік а.с.27), згідно показників котрої загальна площа приміщень, підрахована за формулами розрахунку площ, а саме житлового будинку "А" складає 692,0 м2.
За відомостями про об`єкт житлового будинку, вид будівництва визначено як "Реконструкція", дата початку будівництва 29.06.2023, дата завершення 28.11.2023, строк введення об`єкта в експлуатацію 28.11.2023, загальна площа приміщень становить 692 м2 (зворотній бік а.с.21, зворотній бік а.с.23).
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі по тексту також ПК України, Кодекс), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до вимог статті 36 вказаного Кодексу, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (стаття 38 ПК України).
Пунктом 15.1 статті 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), які є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 коментованого Кодексу в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, які створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
До місцевих податків відповідно до підпункту 10.1.1. пункту 10.1. статті 10 Податкового кодексу України належать податок на майно, які є предметом стягнення за даним адміністративним позовом.
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається, серед іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (підпункт 265.1.1 пункту 265.1. статті 265 ПК України).
Так, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України).
До матеріалів справи долучено Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №320761093 від 20.01.2023 (зворотній бік а.с.12 а.с.13), за відомостями якого за ОСОБА_1 20.01.2023 зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , набутого на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний №88 від 20.01.2023, посвідченого приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Коцан Оксаною Богданівною.
Виходячи із вищезазначених положень податкового законодавства, ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкта житлової і нежитлової нерухомості).
Досліджуючи доводи позивача в частині неправомірності нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань за 2023 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виходячи з загальної площі житлового будинку (692 м2), котра була збільшена до коментованого показника лишень у 2024 році, суд виходить з наступних мотивів.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2. статті 266 ПК України).
Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) (підпункт 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України).
При цьому, згідно підпункту 266.4.3 пункту 266.4 статті 266 Кодексу, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:
об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;
об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).
Так, підпунктом 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Органи державної реєстрації прав на нерухоме майно зобов`язані у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій, надає відомості у строки та в порядку, встановлені підпунктом 70.16.7-1 пункту 70.16 статті 70 цього Кодексу.
У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування (абзаци 1,2 підпункту 266.7.4 пункту 266.7 статті 266 ПК України).
За змістом пунктів 2, 4 "Порядку подання відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 за №476 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2024 за №240, чинної на момент винесення оскаржуваного рішення), Мін`юст, як суб`єкт подання відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, подає ДПС відомості про об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у тому числі нерезидентів (далі - нерухоме майно), із зазначенням прізвища, власного імені та по батькові (за наявності) фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті), найменування юридичної особи та її податкового номера, адреси і типу нерухомого майна, його реєстраційного номера та коду адміністративно-територіальної одиниці, загальної та житлової площі нерухомого майна, виду спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної власності), розміру частки у праві спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної часткової власності), підстави виникнення права власності і дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
До матеріалів адміністративної справи відповідачем долучено Інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №396702532 від 26.09.2024 (а.с.139-140), сформовану на підтвердження правомірності нарахування спірного податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки стосовно ОСОБА_1 .
За відомостями останньої, позивачем 20.01.2023 здійснено реєстрацію права власності на закінчений будівництво об`єкт, а саме житловий будинок з нежитловими комерційними приміщеннями, розташованими за адресою АДРЕСА_1 .
Позивачем не заперечується факт державної реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно 20.01.2023, водночас, за доводами ОСОБА_1 , загальна площа житлового будинку станом на дату такої реєстрації становила 166 м2, а внаслідок проведеної реконструкції нею здійснено державну реєстрацію цього ж об`єкту нерухомості опісля збільшення загальної площі до 692 м2 у 2024 році, що виключає застосування до неї контролюючим органом бази оподаткування за 2023 рік, виходячи із загальної площі житлового будинку у 692 м2.
В межах спірних відносин, на переконання суду, підлягає з`ясуванню дата державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції у розрізі одержання податковим органом відомостей про таку державну реєстрацію для здійснення нарахування позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 за №1952-IV (надалі по тексту також Закон №1952-IV).
Так, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі по тексту також державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV).
До загальних засад державної реєстрації прав, зокрема, віднесено гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, а також внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (пункти 1,4 частини 1 статті 3 Закону №1952-IV).
Відповідно до вимог частини 4 статті 3 коментованого Закону, будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Водночас, згідно абзацу 4 частини 5 статті 3 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав проводиться за заявами у сфері державної реєстрації прав будь-яким державним реєстратором з урахуванням вимог, встановлених абзацами першим - третім цієї частини, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 цього Закону, та автоматичної державної реєстрації прав у випадках, передбачених цим Законом.
Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (надалі по тексту також державний реєстр прав) єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження (пункт 2 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV).
Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав (частина 1 статті 12 Закону №1952-IV).
У свою чергу, відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії (частина 2 статті 12 Закону №1952-IV).
Як визначено частиною 4 статті 12 Закону №1952-IV, ведення Державного реєстру прав здійснюється з використанням програмного забезпечення, що забезпечують його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави.
Частиною 1,2 статті 331 Закону №1952-IV встановлено, що програмні засоби ведення Державного реєстру прав повинні забезпечувати можливість електронної інформаційної взаємодії з Єдиною державною електронною системою у сфері будівництва та забезпечувати отримання: Державним реєстром прав - відомостей з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про об`єкти будівництва та закінчені будівництвом об`єкти, необхідних для державної реєстрації речових прав на такі об`єкти.
Електронна інформаційна взаємодія Державного реєстру прав та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва здійснюється у режимі реального часу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України в Порядку організації електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.
Так, наказом Міністерства юстиції України, Міністерства розвитку громад та територій України від 23.11.2020 за №4059/5/283 затверджено "Порядок інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиною державною електронною системою у сфері будівництва", пунктами 2-4 якого визначено, що інформаційна взаємодія здійснюється з використанням інформаційних систем суб`єктів інформаційних відносин, зокрема суб`єкти інформаційних відносин, якими виступають Міністерство юстиції України та Міністерство розвитку громад та територій України, передають та приймають інформаційні файли в обсягах та за змістом, необхідних для надання адміністративних послуг або здійснення інших повноважень відповідно до покладених на них завдань.
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті Закону №1952-IV, державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Отримані відомості долучаються до відповідної заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав. Перелік державних електронних інформаційних ресурсів, які використовуються для проведення реєстраційних дій, визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Згідно приписів абзацу 6 частини 5 статті 12 Закону №1952-IV, зміна ідентифікаційних даних суб`єкта речового права, обтяження речового права та/або зміна характеристик об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості не впливають на дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяжень.
За змістом частини 3 статті 13 Закону №1952-IV, відомостями про об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що вносяться до Державного реєстру прав, є відомості про ідентифікатор об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (для об`єктів нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, яким присвоєно відповідний ідентифікатор), тип об`єкта (будівля, споруда, квартира, гаражний бокс, машиномісце тощо), загальна та (за наявності) житлова площа приміщень об`єкта (для об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості - площа відповідно до проектної документації на будівництво), відсоток готовності (для об`єкта незавершеного будівництва), адреса об`єкта нерухомого майна (для закінчених будівництвом об`єктів, а також для об`єктів будівництва, яким присвоєно адресу), що вносяться на підставі відомостей, отриманих з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва в порядку інформаційної взаємодії з такою системою. У разі відсутності в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відомостей про відповідний об`єкт такі відомості вносяться на підставі документів, поданих для державної реєстрації прав.
У разі зміни характеристик об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва характеристики такого об`єкта оновлюються в Державному реєстрі прав автоматично в режимі реального часу в порядку інформаційної взаємодії з Єдиною державною електронною системою у сфері будівництва (у разі наявності в Державному реєстрі прав відомостей про ідентифікатор такого об`єкта будівництва (закінченого будівництвом об`єкта) в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва) з обов`язковим відображенням дати такого оновлення.
В той же час, дія положень цього абзацу не поширюється на випадки, коли зміна характеристик об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості пов`язана з поділом, об`єднанням такого об`єкта чи виділом частки з такого об`єкта, а також з реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об`єкта нерухомого майна чи самочинним будівництвом (абзац 6 частини 5 статті 12 Закону №1952-IV).
Реалізація позивачем реконструкції житлового будинку, визначення загальної площі котрого станом на звітний (податковий) рік є визначальним для з`ясування правомірності здійсненого податкового нарахування та винесеного оскаржуваного рішення, підтверджується наступним: як слідує зі змісту проекту "Реконструкція індивідуального житлового будинку під житловий будинок з нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_1 ", розробленого на підставі договору, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 за №187/23 від 14.04.2023, яким передбачено проектні рішення з дотриманням санітарних, будівельних та протипожежних нормативних вимог, у тому числі, загальна площа об`єкту будівництва становитиме 713,21 м2 (а.с.84-129).
Відомості про коментований проект реконструкції житлового будинку за №187/23 від 14.04.2023 внесено до Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про проєктні документації ЄДЕССБ 22.06.2023, що доказом чого слугує долучений до матеріалів справи Витяг (зворотній бік а.с.13 а.с.17).
За відомостями про об`єкт житлового будинку, вид будівництва визначено як "Реконструкція", дата початку будівництва 29.06.2023, дата завершення 28.11.2023, строк введення об`єкта в експлуатацію 28.11.2023, загальна площа приміщень становить 692 м2 (зворотній бік а.с.21, зворотній бік а.с.23).
Таким чином, зміна характеристик об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку, належного на праві власності позивачу, державна реєстрація якого вже відбулася 20.01.2023, що полягала у зміні (збільшенні) загальної площі такого об`єкту внаслідок проведеної реконструкції, відомості про що містилися у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва станом на дату винесення оскаржуваного рішення, в силу вимог абзацу 6 частини 5 статті 12 Закону №1952-IV, не мала наслідком автоматичного оновлення таких даних у Державному реєстрі прав з обов`язковим відображенням дати такого оновлення.
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяжень (надалі по тексту також державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені "Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за №1127 (надалі по тексту також Порядок №1127).
Пунктом 2 вказаного Порядку роз`яснено термін "закінчений будівництвом об`єкт" закінчений будівництвом об`єкт, який після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна.
Особливості державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції врегульовані пунктами 77-81 Порядку №1127.
Так, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції проводиться також за наявності відомостей про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до законодавства до проведення його реконструкції.
В той же час, за змістом абзацу 1 пункту 58 Порядку №1127, у разі коли в документах, що подаються для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва, відсутні відомості про його технічні характеристики, державна реєстрація права власності на такий об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічні характеристики, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
Правило, передбачене абзацом першим цього пункту, щодо обов`язкової наявності відомостей про технічні характеристики закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта будівництва в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва застосовується також у разі проведення державної реєстрації права власності, реєстрацію якого було проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, незалежно від наявності в документах, що подаються для державної реєстрації прав, відомостей про його технічні характеристики, крім випадків державної реєстрації права власності на житло за заявами, поданими в електронній формі, або державної реєстрації права власності в умовах воєнного стану та протягом одного року з дня його припинення або скасування.
Щодо порядку здійснення державної реєстрації прав, то згідно пункту 6 Порядку №1127, така проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.
Державний реєстратор за умови відсутності підстав для неприйняття заяви за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє її в базі даних заяв окремо щодо кожного майна, крім випадків, передбачених законом (пункт 8 Порядку №1127).
Водночас, відповідно до абзацу 2 пункту 12 Порядку №1127, під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.
Як визначено пунктом 18 коментованого Порядку, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.
У силу вимог пункту 22 Порядку №1127, після внесення відомостей до Державного реєстру прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, формує витяг з нього про державну реєстрацію прав, який є доступним для використання заявником на Порталі Дія та/або в іншій інформаційній системі, за допомогою якої заявником подавалися документи для державної реєстрації прав.
Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав за бажанням заявника може бути наданий державним реєстратором у паперовій формі з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, шляхом друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4 (210 x 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, з проставленням підпису та печатки державного реєстратора.
Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій або електронній формі має однакову юридичну силу та містить обов`язкове посилання на Державний реєстр прав.
Повертаючись до фактичних обставин справи, суд звертає увагу, що на підтвердження здійснених реєстраційних дій щодо закінченого будівництвом об`єкту, а саме житлового будинку загальною площею 692 м2, належного на праві власності ОСОБА_1 , розташованого за адресою АДРЕСА_1 , позивачем надано Витяг з Державного реєстру речових прав за №362429599 від 19.01.2024 (а.с.29).
Згідно відомостей останнього, підставою формування такого слугувала заява ОСОБА_1 з реєстраційним номером №58923760, дата реєстрації заяви 12.01.2024, коментований витяг містить підпис та печатку державного реєстратора, ОСОБА_7 , а також посилання на Державний реєстр речових прав.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивачем проведено державну реєстрацію права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції, водночас датою такої реєстрації необхідно вважати 19.01.2024.
Під час розгляду адміністративної справи щодо оскарження законності дій контролюючого органу з обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суди повинні встановити яке саме нерухоме майно належить на праві власності позивачу; чи зареєстроване воно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; його загальну площу та інші обставини без з`ясування яких неможливо дати оцінку законності дій контролюючого органу у спірних правовідносинах.
Аналогічна позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.04.2018 у справі №809/1332/17 (адміністративне провадження №К/9901/588/17).
Беручи до уваги вже встановлені вище по тексту судового рішення обставини, суд резюмує про таке: ОСОБА_1 20.01.2023 здійснено державну реєстрацію права власності об`єкта нерухомого майна, а саме житлового будинку, загальна площа котрого станом на таку дату складала 166 м2 (зворотній бік а.с.12 а.с.13).
Унаслідок проведеної протягом 2023 року реконструкції, загальну площу останнього збільшено до 692 м2, відомості про що внесено до Державного реєстру речових прав 19.01.2024 (а.с.29).
Відтак, протягом податкового періоду 2023 року загальна площа нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , залишалася незмінною та становила 166 м2.
З огляду на приписи підпункту 266.3.1 пункту 266.3, підпункту 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України, у спірних відносинах розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2023 року повинен здійснюватися, виходячи із загальної площі об`єкта нерухомого майна, що перебуває у власності позивача, та протягом означеного періоду складала 166 м2.
Разом з тим, суд звертає увагу, що згідно приписів підпункту 266.7.3. пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних, зокрема, щодо розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Як судом встановлено, ОСОБА_1 не зверталася із письмовою заявою для проведення звірки даних щодо визначеної у оскаржуваному рішенні бази оподаткування до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації), в даному випадку до ГУ ДПС в Івано-Франківській області.
Водночас, варто зазначити, що обставина не звернення платника податків із коментованою заявою до контролюючого органу, по-перше, не позбавляє права позивача на оскарження рішень, прийнятих податковим органом в адміністративному або судовому порядку, як визначено статтею 56 ПК України, а, по-друге, не є безумовним та достатнім доказом правомірності проведеного податкового нарахування.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція за №7184-2178-2093-0092 від 08.07.2024 (а.с.5).
За відомостями Автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду, за даним платіжним документом до бюджету проведено зарахування судового збору в сумі 1 211,20 гривень.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із вказаним, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 гривень.
Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 43968084) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), АДРЕСА_2 ;

представник позивача ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ІФ за №001082 від 08.07.2016; ордер на надання правової допомоги серії АТ №1028988 від 07.07.2024), АДРЕСА_3 ;

відповідач - Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи, ), вул.Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.