Справа № 320/2360/24
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року № 320/2360/24

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Парненко В.С.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Києві адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Громадянин ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області (далі відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київській області від 02.02.2010 року про скасування дозволу на імміграцію громадянину ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням, зазначаючи, що в порушення норм законодавства при прийнятті рішення про скасування дозволу на імміграцію ОСОБА_2 , відповідач не запросив останнього для надання пояснень, чим порушив його право на захист прав і законних інтересів. Рішення про скасування дозволу на імміграцію позбавляє позивача права на постійне проживання в Україні та порушує його права і законні інтереси, як іноземця, оскільки змушує його виїхати з України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

14.03.2024 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 В виданий 31.01.2005, прибув в Україну у 2005 році. В березні 2005 року рішенням Жовтневої сільської ради Кагарлицького району позивач був призначений піклувальником над одиноким громадянином України ОСОБА_3 . Позивач звернувся з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію як особа, яка є піклувальником над громадянином України та надав всі необхідні документи, в тому числі рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарлицького району від 30.03.2005 № 6 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 . За результатами розгляду клопотання та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київській області позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну від 30.12.2005 № 17/-б/н та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 30.12.2005. За даними перевірки Кагарлицькою міжрайонною прокуратурою Київської області встановлено, що вказане рішення виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради не приймалось. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону дозвіл на імміграцію скасовується, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей. Відповідно до вищевикладеного, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення від 02.02.2010 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

18.03.2024 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що у відзиві представник відповідача помилково зазначає, що рішення від 02.02.2010 прийнято ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області. Відповідно до наданих відповідачем матеріалів особової справи матеріалів ОСОБА_2 рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину ОСОБА_1 прийнято ВГІРФО ГУМВС України в Київській області 02.02.2010. Разом з цим до матеріалів особової справи матеріалів ОСОБА_2 долучено протест на дозвіл на імміграцію в Україні від 10.12.05 № 17/- без номера заступника прокурора прокуратури Київської області, у якому повідомляється, що проведеною Кагарлицькою міжрайонною прокуратурою перевіркою встановлено, що рішення Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області від 30.03.05 року № 11 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 гр. ОСОБА_2 ». Додатків до зазначено протесту прокурором не надавалося, у тому числі копій матеріалів перевірки Кагарлицької міжрайонної прокуратури, про прийняті процесуальні рішення за результатами цієї перевірки також не повідомлялося. Позивач вважає, що ВГІРФО ГУМВС України в Київській області мав провести власну перевірку на виконання своїх дискреційних повноважень, витребувати у прокуратури Київської області матеріали перевірки Кагарлицької районної прокуратури Київської області, запросити для надання особистих пояснень іммігранта ОСОБА_2 . Вказує, що з 2005 року до смерті одинокого ОСОБА_4 , 1913 р.н., позивач опікувався за ним, надавав власні кошти на утримання домоволодіння, ремонт стелі, за власні кошти купував ліки, продукти харчування та необхідні речі, та здійснив похорон ОСОБА_4 за власний рахунок. За спливом значного часу на підтвердження цих обставин відповідні квитанції та документи не збереглися. Разом з тим, у матеріалах справи міститься оригінал рішення Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області від 30.03.05 року № 11 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 гр. ОСОБА_2 », що був наданий Позивачем до заяви про отримання дозволу на імміграцію. Цей документ був отриманий Позивачем у Жовтневій сільській раді Кагарлицького району Київської області, ОСОБА_2 сумлінно виконував обов`язки опікуна одинокого ОСОБА_3 тому підстав сумніву у його чинності у нього не було та не мало було виникати. Дозвіл на імміграцію скасовується, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів, документів, що втратили чинність (редакція абзацу першого частини першої статті 12 Закону №2491-ІІІ). Тобто у розумінні цієї правової норми рішення Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області від 30.03.05 року № 11 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 гр. ОСОБА_2 » не може бути віднесене до неправдивих відомостей або документів, що втратили чинність, та не набуло статусу підробленого документа, принаймні, докази цього у матеріалах справи відсутні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 витребувано у Київської обласної прокуратури засвідчені належним чином копії матеріалів перевірки, які стали підставою для винесення заступником прокурора прокуратури Київської області старшим радником юстиції О.Ричкою протесту прокурора від 22.01.2010 №0711/2-62вих на дозвіл на іміграцію від 10.12.2005 №17/без номера стосовно громадянина ОСОБА_1 , або відомості на підставі яких, прокуратура Київської області прийшла до висновку про те, що рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарлицького району від 30.03.05 № 6 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 » не приймалось.

22.05.2024 Київською обласною прокуратурою надано відповідь на ухвалу від 15.05.2024, в якій повідомлено, що у зв`язку з закінченням строків зберігання облікових даних Київської обласної прокуратури за 2010 рік, встановити наявність запитуваних документів неможливо.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.08.2024 витребувано у Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області засвідчену належним чином копію рішення Жовтневої сільської ради Кагарлицького району від 30.03.2005 №6 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 » та надати письмові пояснення з підтвердженням видачі відповідного рішення або спростуванням видачі такого рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2024 витребувано у Кагарлицької міської ради Київської області засвідчену належним чином копію рішення Жовтневої сільської ради Кагарлицького району від 30.03.2005 №6 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 » та надати письмові пояснення з підтвердженням видачі відповідного рішення або спростуванням видачі такого рішення.

09.10.2024 до суду надійшли пояснення Кагарлицької міської ради Київської області, в яких повідомлено, що 30.05.2005 засідань виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області не проводилося, а тому рішення «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 » не приймалося.

Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано тимчасову посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_2 , дата видачі 30.12.2005, місце прописки: АДРЕСА_1 , та надано дозвіл ні імміграцію в Україні від 30.12.2005.

Посвідку на постійне проживання видано на підставі особистої заяви позивача та рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області від 30.05.2005 №6 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 ».

У вказаному рішенні від 30.05.2005 №6 вказано про затвердження протоколу засідання опікунської ради при виконкомі Жовтневої сільської ради від 30.03.2005, та призначення піклувальником над одиноким гр. ОСОБА_3 , 1913 року народження, яким проживає в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , 1962 року народження.

22.01.2010 заступником прокурора Ричкою О.І. було винесено протест №0711/2-62вх на дозвіл на імміграцію в Україні, у якому повідомляється, що проведеною Кагарлицькою міжрайонною прокуратурою перевіркою встановлено, що рішення Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області від 30.03.05 року № 11 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 гр. ОСОБА_2 » не приймалось.

04.02.2010 Відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Головного управління МВС в Київській області направлено лист заступникові прокурора Київської області старшому раднику юстиції ОСОБА_5 , в якому повідомлено, що протест розглянуто, дозвіл на імміграцію громадянину ОСОБА_1 скасовано, направлено повідомлення до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання посвідки на постійне проживання в Україні недійсною.

02.02.2010 ВГІРФО ГУМВС в Київській області прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію громадянину ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 6. ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI від 22.09.2011 (далі Закон № 3773-VI) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" " № 2491-III від 07.06.2001 (далі Закон) іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. Дозвіл на імміграцію є рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону дозвіл на імміграцію надається іммігрантам, категорії яких визначені в частинах другій і третій цієї статті. У разі масового прибуття іммігрантів в Україну для державного регулювання процесу імміграції за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, Кабінетом Міністрів України встановлюється квота імміграції у визначеному ним порядку.

Вичерпний перелік підстав для отримання дозволу на імміграцію визначений ч. 2 та 3 ст. 4 Закону. Квота імміграції може бути встановлена для таких категорій іммігрантів, в редакції Закону від 10.04.2009 станом на день прийняття оскаржуваного рішення:

1) діячі науки та культури, імміграція яких відповідає інтересам України;

2) висококваліфіковані спеціалісти і робітники, гостра потреба в яких є відчутною для економіки України;

3) особи, які здійснили іноземну інвестицію в економіку України іноземною конвертованою валютою на суму не менше 100 (ста) тисяч доларів США, зареєстровану у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

4) особи, які є повнорідними братом чи сестрою, дідом чи бабою, онуком чи онукою громадян України;

5) особи, які раніше перебували в громадянстві України;

6) батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти;

7) особи, які безперервно прожили на території України протягом трьох років з дня надання їм статусу біженців в Україні чи притулку в Україні, а також їхні батьки, чоловіки (дружини) та неповнолітні діти, які проживають разом з ними.

Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається:

1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України;

2) особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України;

3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням (крім осіб, які раніше перебували в громадянстві України);

4) особам, імміграція яких становить державний інтерес для України;

5) закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, територіальні органи ДМС та територіальні підрозділи ДМС, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, функціональні підрозділи Центрального управління СБУ, органи військової контррозвідки СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо було встановлено обставини, за яких дозвіл на імміграцію підлягає скасуванню відповідно до ст.12 Закону.

У разі скасування дозволу на імміграцію відповідно до п. 5-1 ч. 1 ст. 12 Закону підставою для скасування дозволу на імміграцію є заява іммігранта про скасування дозволу на імміграцію, яка подається іммігрантом особисто або через законного представника до територіальних органів ДМС або територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іммігранта, або до дипломатичних представництв і консульських установ України - у разі перебування іммігранта за кордоном.

До такої заяви додаються документи, передбачені абз. 2 і 3 п. 11 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1983 від 26.12.2002 (зі змінами, далі Порядок № 1983), а також оригінал (після пред`явлення повертається) та копія посвідки на постійне проживання.

У разі скасування дозволу на імміграцію відповідно до п. 5-2 ч. 1 ст. 12 Закону підставою для скасування дозволу на імміграцію є повідомлення структурного підрозділу з питань громадянства України територіального органу ДМС про прийняття рішення про встановлення, оформлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, територіальні органи ДМС або територіальні підрозділи ДМС, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст. 12 Закону, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абз. 2 п. 21 Порядку № 1983, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст. 12 Закону, яке з матеріалами, що підтверджують такі підстави (за відсутності визначених законом заборон для їх передачі або розголошення), надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи ДМС і територіальні підрозділи ДМС всебічно вивчають у місячний строк подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора скасування дозволу на імміграцію, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі потреби запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання.

На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Про прийняте рішення протягом п`яти календарних днів письмово повідомляється ініціаторам скасування дозволу на імміграцію.

Копії рішень про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання і примірник рішення про примусове повернення протягом п`яти календарних днів з дня прийняття надсилаються рекомендованим листом особі, стосовно якої вони прийняті, або вручаються їй (п. п. 21-23 Порядку № 1983).

Відповідно до ст. 12 Закону дозвіл на імміграцію скасовується, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів, документів, що втратили чинність, або документів, які не підтверджують наявність підстав для отримання дозволу на імміграцію, передбачених статтею 4 цього Закону, або на підставі документів, які підтверджують факт перебування у шлюбі, який за рішенням суду визнано недійсним у разі його фіктивності;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

5-1) іммігрант звернувся із заявою про скасування дозволу на імміграцію (крім осіб, яким відповідно до частин другої і третьої статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" виїзд з України не дозволяється);

5-2) іммігрант набув громадянство України.

На таких осіб не поширюються вимоги статті 13 цього Закону, крім вилучення посвідки на постійне проживання;

5-3) іммігрантом отримано дозвіл на імміграцію на підставі пункту 1 частини третьої статті 4 цього Закону, якщо рішенням суду, яке набрало законної сили, його позбавлено батьківських прав стосовно дитини, яка є громадянином України;

5-4) іммігрантом отримано дозвіл на імміграцію на підставі пункту 2 частини третьої статті 4 цього Закону, якщо рішенням суду, яке набрало законної сили, його звільнено від повноважень опікуна чи піклувальника громадянина України у разі невиконання ним своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до закладу освіти, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту;

5-5) іммігранта затримано під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України чи порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї;

6) в інших випадках, передбачених законами України

Старший інспектор з особливих доручень Відділу ГІРФО ГУ МВС України в Київській області підполковник міліції ОСОБА_6 здійснила додаткову перевірку підстав надання дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнаму ОСОБА_2 на підставі протесту прокурора Київської області від 22.01.2010 року № 07/1/2-62 вих. Громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ НОМЕР_1 В виданий 31.01.05 року, прибув в Україну у 2005 році.

В березні 2005 року рішенням Жовтневої сільської ради Кагарлицького району позивач був призначений піклувальником над одиноким громадянином України ОСОБА_3 .

Позивач звернувся з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію як особа, яка є піклувальником над громадянином України та надав всі необхідні документи, в тому числі рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарлицького району від 30.03.05 № 6 «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 »

За результатами розгляду клопотання та на підставі п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону відділом ГІРФО ГУ МВС України в Київській області позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну від 30.12.2005 № 17/-б/н та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 30.12.2005.

За даними перевірки Кагарлицькою міжрайонною прокуратурою Київської області встановлено, що вказане рішення виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради не приймалось.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону дозвіл на імміграцію скасовується, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до вищевикладеного, ВГІРФО ГУМВС в Київській області прийнято рішення від 02.02.2010 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну.

Для з`ясування обставин прийняття рішення «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 » від 30.05.2005 №6, судом ухвалами від 15.05.2024, від 07.08.2024, від 10.09.2024 було витребувано вказано рішення та інформацію з підтвердженням прийняття відповідного рішення.

09.10.2024 до суду надійшли пояснення Кагарлицької міської ради Київської області, в яких повідомлено, що 30.05.2005 засідань виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області не проводилося, а тому рішення «Про призначення піклувальника над одиноким ОСОБА_3 » не приймалося.

Відтак, під час розгляду справи підтверджено обґрунтованість прийняття рішення ВГІРФО ГУМВС України в Київській області від 02.02.2010 про скасування дозволу на імміграцію громадянину ОСОБА_1 .

Також суд звертає увагу, що позивач в позовній заяві посилається на Постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання і технічного опису бланків та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983» від 28.03.2012 №251, норми якої не були чинні станом на день прийняття оскаржуваного рішення, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно з ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, з огляду на те, що позивачу відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовної заяви громадянина ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області (вул. Березняківська, буд. 4-а, м. Київ, 02152, ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.