Справа № 480/1174/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 р. Справа № 480/1174/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції О.А. Прилипчук) від 12.07.2024 (повний текст складено 12.07.24) по справі № 480/1174/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, третя особа: в.о. начальника Головного управління ДПС у Сумській області Снєжко Артем Олександрович про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, третя особа: в.о. начальника Головного управління ДПС у Сумській області Снєжко Артем Олександрович, з позовом в якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ №7-о від 19.01.2024 року Головного управління ДПС у Сумській області про звільнення ОСОБА_1

Визнати незаконним та скасувати наказ №15-о від 25.01.2024р. Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Сумській області від 19.01.2024р. №7-о Про звільнення ОСОБА_1 .

- поновити ОСОБА_1 на роботі в Головному управлінні ДПС у Сумській області на посаді начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Сумській області.

- відповідно до пункту 4 частини 1 статті 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення на роботі незаконно звільненої ОСОБА_1 .

- стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу по день винесення судового рішення.

- відповідно до пункту 2 частини 1 статті 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати ОСОБА_1 в межах платежу за один місяць.

- стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу у сумі 25000,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.08.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, третя особа - в.о. начальника Головного управління ДПС у Сумській області Снєжко Артем Олександрович про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі задоволено.

Скасовано наказ №7-о від 19.01.2024 року Головного управління ДПС у Сумській області про звільнення ОСОБА_1 .

Скасовано наказ №15-о від 25.01.2024р. Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Сумській області від 19.01.2024р. №7-о Про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Сумській області з 26.01.2024.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 162 797,03 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Сумській області.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати ОСОБА_1 в розмірі 13454,29 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що обов`язок роботодавця надавати пропозиції вакантних посад пов`язується з врученням попередження про наступне звільнення. В свою чергу на думку відповідача, суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано пов`язує надання пропозицій про вакантні посади з датою наказів ГУ ДПС у Сумській області від 23.10.2023 №338 та наказом від 27.10.2023 року №349. Наказом від 23.10.2023 №338 було змінено організаційну структуру ГУ ДПС у Сумській області, а саме виведено з організаційної структури управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю9 штатних одиниць та введено відділ з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 8 штатних одиниць. Наказом від 27.10.2023 №349 було змінено штатний розпис ГУ ДПС у Сумській області на 2023 рік виведено зі штатного розпису ГУ ДПС у Сумській області управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 9 штатних одиниць, введено до Штатного розпису ГУ ДПС у Сумській області відділ з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 8 штатних одиниць. 02.11.2023 ОСОБА_2 було вручено попередження про наступне звільнення та запропоновано вакантну посаду начальника відділу з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків. Наказом ГУ ДПС у Сумській області від 06.11.2023 №251-о ОСОБА_3 переведено на посаду начальника відділу з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків. При призначенні на посаду начальника відділу управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків було враховано переважне право на залишення на роботі, передбачене ст. 42 КЗпП України, а саме при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага надана ОСОБА_4 , як такій, що має стаж державної служби 26 років 10 місяців ( ОСОБА_1 26 років 06 місяців). Також враховано, що ОСОБА_4 є одинокою матір`ю. Цим підтверджується, що ГУ ДПС у Сумській області під час призначення начальника відділу управління ризиками було враховане переважне право ОСОБА_4 на залишення на роботі. Суд першої інстанції не встановив жодних переважних прав ОСОБА_1 , які б надавали їй переважне право залишитися на роботі. Крім того, 06.11.23 посада заступника начальника відділу з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків була запропонована ОСОБА_5 , яка працювала на посаді начальника відділу моніторингу операцій та ризиків управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків яка є рівнозначною по відношенню до посади, що запропонована. ОСОБА_6 надала згоду 06.11.23, і в подальшому її призначено на посаду на період воєнного стану. Враховуючи, що ОСОБА_6 надала письмову згоду на призначення на посаду заступнка начальника відділу з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків 06.11.2023 вважати дану посаду вакантною станом на 19.12.23 є безпідставно. До пропозиції про можливість працевлаштуватись в ГУ ДПС у Сумській області позивачці було включено вакантні посади станом на 19.12.2023, законодавчих підстав для надання пропозицій станом на іншу дату не має. Посилання суду на те, що наявні вакансії станом на 23.10.2023 відрізняються від вакансій на 19.12.2023, а тому запропоновано не всі вакансії є безпідставними.

Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечувала, та просила відмовити. Вказала, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем був поданий відзив на позов, але жодних доказів, що могли б спростувати твердження позивачки надано не було. Вважає, що судом правильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, зазначає таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 01.07.1997 працювала на різних посадах ГУ ДФС у Сумській області (а.с.34 том 1).

22.08.2019 ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника управління моніторингу ризикових операцій та доходів у порядку переведення з ГУ ДФС у Сумській області (а.с.38 том 1).

23.10.2023 Головним управлінням ДПС у Сумській області прийнято наказ № 338 «Про введення в дію переліку змін № 2 до Організаційної структури Головного управління ДПС у Сумській області», яким введено в дію перелік змін №2 до Організаційної структури ГУ ДПС у Сумській області (а.с.184-185 том 1).

Відповідно до переліку змін №2 до організаційної структури ГУ ДПС у Сумській області виведено з Організаційної структури Головного управління ДПС у Сумській області управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 9 штатних одиниць та введено відділ з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 8 штатних одиниць (а.с.186-187 том 1).

27.10.2023 ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ № 349 «Про введення в дію Переліку № 6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у Сумській області», яким з 27.10.2023 введено в дію Перелік №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік ГУ ДПС у Сумській області (а.с.193 том 1).

Відповідно до Переліку №6 змін до штатного розпису на 2023 рік, затвердженого в.о.голови ДПС України Т.Кірієнко (а.с.194), виведено зі Штатного розпису Головного управління ДПС у Сумській області управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 9 штатних одиниць та введено до Штатного розпису Головного управління ДПС у Сумській області відділ з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 8 штатних одиниць (а.с.194-195 том 1).

06.11.2023 ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ №366, яким затверджено Положення про відділ з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Сумській області (а.с.196-209 том 1).

19.12.2023 ГУ ДПС у Сумській області вручено ОСОБА_1 попередження про скорочення посади начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Сумській області (а.с.55).

Також, 19.12.2023 ГУ ДПС у Сумській області вручено ОСОБА_1 список вакантних посад ГУ ДПС у Сумській області станом на 19.12.2023 (а.с.58-59).

19.01.2024 ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ № 7-о, яким припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 з посади начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців згідно з п.1 ч.1 ст. 87 Закону України від 10.12.2015 № 889 Про державну службу. Датою звільнення є перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність (а. с. 31, том 1).

25.01.2024 ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ № 15-о, яким внесено зміни до наказу № 7-о від 19.01.2024, визначено дату звільнення 25.01.2024 року, перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності (а.с. 32-33, том 1).

Не погоджуючись з вище наведеними наказами ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача відповідач зобов`язаний був дотримуватися процедури припинення державної служби, встановленої для реорганізації державного органу (пункт 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VІІІ), зокрема запропонувати позивачу іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійної компетентності, що відповідачем протиправно не було зроблено.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пункт 4 статті 83 вказаного Закону серед підстав для припинення державної служби виділяє її припинення за ініціативою суб`єкта призначення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 цього Закону, однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною третьою цієї статті визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Текстуальний зміст наведеної норми свідчить на користь того, що державний службовець підлягає звільненню за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII лише у тому випадку, якщо у відповідному державному органі чи установі відсутні вакансії інших посад державної служби, рівнозначних або навіть нижчих, або ж, якщо державний службовець відмовився від запропонованих вакансій.

Відповідно до цього, керівник державної служби зобов`язаний запропонувати такому державному службовцю всі вакансії, які існують в установі, в першу чергу ті, які є рівнозначними тій посаді, яку він займав, або навіть і нижчу займаній ним посаді, з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей, незалежно від того, в якому структурному підрозділі державний службовець працював.

Доведення відсутності можливості запропонувати державному службовцю, посада якого скорочується, іншу рівнозначну посаду державної служби, покладається на керівництво відповідної державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та під категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

За визначенням у пункті 6 частини 1 статті 2 цього ж Закону» рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї під категорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Отже, при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей із врахуванням переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, є обов`язком суб`єкта призначення або керівника державної служби.

Така правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2023 року по справі № 580/7962/21.

Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2023 року по справі №140/9066/21 визнав застосовною до правовідносин про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015, після внесення змін до частини третьої статті 87 цього Закону, правову позицію, неодноразово висловлену Верховним Судом, зокрема у постановах від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16 та інших, за якою, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Як встановлено судом, 23.10.2023 Головним управлінням ДПС у Сумській області прийнято наказ № 338 «Про введення в дію переліку змін № 2 до Організаційної структури Головного управління ДПС у Сумській області», яким введено в дію перелік змін №2 до Організаційної структури ГУ ДПС у Сумській області (а.с.184-185 том.1).

Відповідно до переліку змін №2 до організаційної структури ГУ ДПС у Сумській області виведено з Організаційної структури Головного управління ДПС у Сумській області управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 9 штатних одиниць та введено відділ з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 8 штатних одиниць (а.с.186-187 том.1).

27.10.2023 ГУ ДПС у Сумській області прийнято наказ № 349 «Про введення в дію Переліку № 6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у Сумській області», яким з 27.10.2023 введено в дію Перелік №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік ГУ ДПС у Сумській області (а.с.193 том 1).

Відповідно до Переліку №6 змін до штатного розпису на 2023 рік, затвердженого в.о.голови ДПС України Т.Кірієнко (а.с.194), виведено зі Штатного розпису Головного управління ДПС у Сумській області управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 9 штатних одиниць та введено до Штатного розпису Головного управління ДПС у Сумській області відділ з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків зі штатною чисельністю 8 штатних одиниць (а.с.194-195 том 1).

Отже, у зв`язку із змінами в структурі ГУ ДПС у Сумській області, відбулося скорочення посади державної служби, на якій перебувала позивач, а в новій організаційній структурі функції, які виконувало управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків передані відділу з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей з урахуванням переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, є обов`язком суб`єкта призначення або керівника державної служби, що також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду висловленим у постанові від 20 березня 2023 року по справі № 580/7962/21.

Як встановлено судом, попередження про наступне вивільнення позивачу вручено 19.12.2023.

Водночас, штатний розпис новоствореної установи було затверджено 23.10.2023., натомість вакантні посади позивачу були запропоновані лише 19.12.2023. (а.с. 43-44)

Призначення працівників, які працювали в управлінні з питань виявлення та опрацювання ризиків на рівнозначні посади в новоутворений відділ з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків відбулося 06-07.11.2023 року (а.с.168 том.2).

Як вірно зазначає суд першої інстанції, відповідач в жодний спосіб не обґрунтував та не довів у суді неможливість пропозиції ОСОБА_1 інших вакантних посад державної служби, які вважалися рівнозначними її посаді в період з 23.10.2023 по 18.12.2023. Аналогічним чином, відповідачем не доведена і відсутність можливості запропонувати ОСОБА_1 нижчу посаду державної служби відповідно до його професійної підготовки та професійних компетентностей.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному не є безумовною підставою для не вчинення дій з приводу повідомлення останньої про наявність вакантних підстав у загальному порядку, адже імперативність встановлена статтею 49-2 КЗпП передбачає обов`язок саме роботодавця щодо запропонування всіх вакантних посад (іншої роботи), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника в частині того, що відповідач не міг запропонувати та повідомити позивача про наявність вакантних посад, раніше аніж 19.12.23, через перебування ОСОБА_1 на лікарняному та у відпустці, адже сам факт перебування позивачки на лікарняному не звільняє та не заважає роботодавцю вчиняти активні дії щодо повідомлення останньої про вивільнення та запропонування всіх вакантних посад (іншої роботи).

Разом з тим, відповідачем не вживалися заходи щодо направлення позивачці попередження про наступне вивільнення із пропозицією про наявність вакантних посад протягом періоду з 23.10.2023 по 19.12.2023.

Апеляційний суд резюмує, що відносно позивача у спірних правовідносинах не була дотримана процедура звільнення, визначена частиною третьою статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015.

З огляду на це, обставини дотримання переважного права на залишення на роботі, та інші обставини скорочення посади позивача - судом в межах даної справи не оцінюються.

Колегія суддів погоджується, що наказ №7-о від 19.01.2024 року Головного управління ДПС у Сумській області про звільнення ОСОБА_1 та наказ №15-о від 25.01.2024р. Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у Сумській області від 19.01.2024р. №7-о Про звільнення ОСОБА_1 є передчасними та такими, що не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості та розсудливості, а тому й таким, що підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 - поновленню на посаді начальника управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків ГУ ДПС у Сумській області з 26.01.2024.

Верховний Суд неодноразово висловлював правовий висновок, суть якого у правозастосуванні частини першої статті 235 КЗпП України зводиться до того, що у разі визнання звільнення протиправним працівник повинен бути поновлений на попередній роботі, тобто на посаді, з якої протиправно звільнений.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладені норми, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічну позицію було висловлено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 по справі № 635/2084/16-ц.

З довідки про середню заробітну плату ОСОБА_1 від 25.01.2024 № 32/к/18-28-10-02-06 видно, що позивачу за останні два місяці, що передували звільненню, тобто за вересень-жовтень 2023 року, нараховано заробітну плату на загальну суму 26908,57 грн. за фактично відпрацьовані 20 робочих дні (а.с.147 том.2).

Отже, середньоденний заробіток позивача складає: 26908,57грн./20 днів=1345,43 грн.

Кількість робочих днів за період вимушеного прогулу, починаючи з 26 січня 2024 року (наступний день після звільнення) і по день прийняття рішення суду 12 липня 2024 становить 121 день.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 162 797,03 грн.

Одночасно, відповідно до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є, відповідно, обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума заробітної плати за час вимушеного прогулу визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

Апеляційний суд резюмує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають до задоволення.

Разом з тим, приписами пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Відтак, стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі та поновлення на роботі належить до негайного виконання.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

Доводи скаржника не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2024 по справі № 480/1174/24 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 21.10.24.