Справа № 140/7819/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7819/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 62 808,25 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2022 №150 солдат ОСОБА_1 зарахований на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення, з 17.06.2022 призначений на посаду солдата резерву 9 запасної роти.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.10.2022 №261 солдат ОСОБА_1 з 12.10.2022 вибув на лікування у госпіталь військово-медичний клінічний центр Північного регіону, м. Харків. З 12.10.2022 виключений з продовольчого забезпечення.

Під час лікування, солдат ОСОБА_1 був переведений на стаціонарне лікування до комунального некомерційного підприємства «Чутівської центральної лікарні» Полтавської області та згідно виписного епікризу із медичної картки хворого № 3508 від 20.10.2022 солдат ОСОБА_1 виписаний та направлений до місця служби, однак до розташування військової частини НОМЕР_1 з невідомих причин не прибув.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 219.11.2022 № 2879А було призначено службове розслідування для встановлення причин та умов, що сприяли правопорушенню солдата ОСОБА_1 , в ході проведення якого встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.10.2022 № 261 солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Північного регіону місто Харків та з даного лікувального закладу солдата ОСОБА_1 було переведено до комунального некомерційного підприємства «Чутівська центральна лікарня» Полтавської області, однак з невідомих причин не прибув до Військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, солдату ОСОБА_1 в період з 21.10.2022 по 19.11.2022 було нараховане та виплачене грошове забезпечення за вищевказаний період на загальну суму 10227,06 грн а також нарахована та виплачена додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 21.10.2022 по 19.11.2022 в розмірі 52580,65 грн.

За результатами службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 18.02.2023 № 601А, відповідно до якого на солдата ОСОБА_1 накладено стягнення сувора догана та на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму 62808,25 грн.

З метою повернення заборгованості, ОСОБА_1 на адресу його проживання, була надіслана претензія в якій повідомлено про заборгованість в сумі 62808,25 грн перед військовою частиною НОМЕР_1 , та запропоновано у добровільному порядку перерахувати кошти. Однак, в добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував кошти, отримані без достатньої правової підстави, чим наніс збиток державі у розмірі 62808,25 грн.

Позивач просить з відповідача стягнути безпідставно набуті кошти у вказаному розмірі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 72).

Копія ухвали від 19.08.2024 про відкриття провадження в адміністративній справі була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією за адресою місця проживання ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованою у встановленому законом порядку згідно із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру (а. с.74), проте поштові відправлення було повернуте на адресу суду із довідкою відділення поштового зв`язку по причині повернення «за закінченням встановленого терміну зберігання» (відбитки календарного штемпеля 05.09.2024 та 12.10.2024).

Пунктом 5 частини шостої статті 251 КАС України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду 22.04.2021 у справі № 0840/3762/18, від 12.08.2020 у справі № 520/1066/2020.

Отже, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 19.08.2024 не була вручена відповідачу з незалежних від суду причин. Відтак у силу вимог пункту 5 частини шостої статті 251 КАС України слід вважати, що копія ухвали про відкриття провадження у справі вручена відповідачу належним чином 05.09.2024.

Проте, у встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що відповідач пред`явлені позовні вимоги не оспорив, відзив на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у встановлений судом строк не подав, тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2022 № 150, солдат за мобілізацією ОСОБА_1 з 16.06.2022 зарахований на військову службу за призовом у воєнний час, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення, з 17.06.2022 призначений на посаду солдата резерву 9 запасної роти (а.с. 17).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.10.2022 № 261, солдат ОСОБА_1 з 12.10.2022 вибув на лікування у госпіталь, військово-медичний клінічний центр Північного регіону, місто Харків. З 12.10.2022 виключений з продовольчого забезпечення згідно каталогу (100%) (а.с. 18).

Як слідує з матеріалів справи під час лікування, солдат ОСОБА_1 був переведений на стаціонарне лікування до комунального некомерційного підприємства «Чутівської центральної лікарні», Полтавської області.

19.11.2022 під час перевірки наявності особового складу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 в лікувальних закладах, було виявлено факт відсутності солдата ОСОБА_1 по місцю лікування: у комунальному некомерційному підприємстві «Чутівська центральна лікарня», Полтавської області.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2022 № 2879А, було призначене службове розслідування по факту не повернення з лікувального закладу військовослужбовців (а.с. 19).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.11.2022 № 305, солдата ОСОБА_1 , який знаходився на лікуванні, у госпіталі, військово-медичний клінічний центр Північного регіону, місто Харків та своєчасно не повернувся після закінчення лікування, вважати, що з 19.11.2022 відсутній з невідомих причин (а.с. 20).

В ході службового розслідування, яке оформлене актом службового розслідування від 18.02.2023 № 134А, було встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.10.2022 № 261 солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Північного регіону, місто Харків. З даного лікувального закладу солдата ОСОБА_1 було переведено до комунального некомерційного підприємства «Чутівська центральна лікарня», Полтавської області. Після проходження лікування, згідно виписного епікризу № 3508 від 20.10.2022, солдат ОСОБА_1 був виписаний з медичного закладу та направлений до місця служби, однак з невідомих причин до розташування військової частини НОМЕР_1 не прибув. Перебуваючи поза місцем проходження служби понад один місяць солдат ОСОБА_1 використовував службовий час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим допустив кримінальне правопорушення - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, в умовах воєнного стану.

Також в ході проведення службового розслідування встановлено, що солдату ОСОБА_1 в період з 21.10.2022 по 19.11.2022 незаконно було нараховане та виплачене грошове забезпечення в сумі 10227,06 грн та додаткова грошова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період 21.10.2022 по 19.11.2022 в сумі 52580,65 грн (а.с. 21-23).

За результатами службового розслідування командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 18.02.2023 № 601 А, згідно з яким солдата ОСОБА_1 за невихід на службу без поважних причин, грубе порушення вимог статей 11, 12, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі статті 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено стягнення, передбачено пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України сувора догана, та на підставі частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» за вчинення протиправних дій внаслідок неналежного виконання посадових обов`язків притягнути до повної матеріальної відповідальності на суму 62808,25 грн (а.с.29-32).

08.03.2023 другим відділом Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого в місті Харкові, внесено відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування, номер кримінального провадження № 0000397 про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 статті 408 КК України, по факту нез`явлення без поважних причин солдата ОСОБА_1 по місцю служби після лікування (а.с. 33).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.04.2023 № 122, солдату ОСОБА_1 який перебуває у розпорядженні командира бригади, відповідно до частини другої статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу на підставі ЄРДР № 0000397 від 08.03.2023 і наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 26.04.2023 № 177-РС, призупинено військову службу у Збройних Силах України з 08.03.2023 (а.с. 34).

З матеріалів справи вбачається, що за період з 21.10.2022 по 19.11.2022 відповідачу безпідставно здійснено нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, факт проведення нарахувань та виплат підтверджується карткою особового рахунку (а. с. 35), відомістю зарахувань заробітної плати (а. с. 36).

Відповідно до рапорту начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера ВЧ НОМЕР_1 за вх. № 845-вн від 20.05.2024 загальна сума безпідставно нарахованих та виплачених грошових коштів відповідачу становить 62808,25 грн.

Військовою частиною НОМЕР_1 10.07.2024 за вих. № 6779 ОСОБА_1 було надіслано претензію про добровільне повернення протягом 10 календарних днів з моменту її отримання коштів в сумі 62808,25 грн, однак в добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодував кошти в розмірі 62808,25 грн.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі Статут ВС ЗСУ) військовослужбовці Збройних Сил України мають і права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами статей 26, 27 Статуту ВС ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України Про оборону України дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 № 160-ІХ (далі Закон № 160-ІХ).

Відповідно до пунктів 4, 5 статті 1 Закону № 160-ІХ у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За приписами частин першої, другої статті 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Пунктом 1 частини першої статті 6 Закону № 160-ІХ визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення кошти були отримані відповідачем як грошове забезпечення та додаткова винагорода за період, протягом якого відповідач був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку із чим був притягнутий до повної матеріальної відповідальності.

Відтак, у зв`язку із призупиненням військової служби відповідачу, який притягнутий до матеріальної відповідальності, та не відшкодування шкоди в добровільному порядку, враховуючи також, що відповідач відзиву на позовну заяву та доказів відшкодування шкоди до суду не подав, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, оскільки у цій справі задоволено позов суб`єкта владних повноважень, тому судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 3028,00 грн згідно із платіжною інструкцією від 11.07.2024 № 3889 (а. с. 15) з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 кошти в розмірі 62808,25 грн (шістдесят дві тисячі вісімсот вісім гривень 25 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Р.С. Денисюк