Справа № 420/26644/24
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
21 жовтня 2024 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою cуду від 28 серпня 2024 року вказаний позов залишено без руху та позивачу наданий термін для усунення недоліків шляхом надання позивачем до Одеського окружного адміністративного суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з відповідними доказами поважності причин його пропуску у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали.
На виконання ухвали суду від 28 серпня 2024 року представник позивача надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.
В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду представник позивача зазначив, що враховуючи, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2018І рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2018 року встановлений в розміри 1762 грн., в період з 01.01.2018 року по цей час чинним законодавством України передбачено, що розміри посадових окладів та окладів за військовим званням військовослужбовців мають визначатися шляхом множення 1762 грн. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Виходячи з принципу «належного врятування» та з презумпції, що розмір грошового забезпечення визначений відповідно до Закону, у позивача не було підстав сумніватися у законності дій відповідача. Про можливе порушення її прав позивачу стало відомо після отримання 20.06.2024 року інформації про наявність постанови Верховного Суду від 02.08.2022 року у справі №440/6017/21, в якій суд, на підставі аналізу норм права, дійшов таких правових висновків: з 01.01.2020 року положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів; через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом №1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку №45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік). І тільки після цього позивачу стало зрозуміло, що Відповідач протягом 2020-2022 років нараховував та виплачував їй грошове забезпечення з порушенням вимог чинного законодавства України. Тобто, на момент звільнення позивача з військової служби (28.07.2022 року) а ні їй, а ні відповідачу, а ні Кабінету Міністрів України, а ні Верховному Суду ще не було відомо, що грошове забезпечення військовослужбовцям здійснюється з порушенням вимог чинного законодавства України, а стало це зрозумілим лише після 02.08.2022 року, коли Верховний Суд дійшов, зазначених вище, правових висновків. З огляду на викладене та зважаючи, що в період з 01.01.2018 року по цей час, наявне з загальному доступі, законодавство України щодо розміру грошового забезпечення військовослужбовців, не давало позивачу підстав сумніватися у законності дій відповідача, а про протиправність дій останнього стало зрозуміло (і то обмеженому колу осіб, дотичному до даного предмету спору) лише після 02.08.2022 року, в зв`язку з чим позивачу і не могло бути відомо про порушення його прав, представник позивача вважає, що до спірних правовідносин не може бути застосована стаття 233 КЗпП України.
Враховуючи викладені представником позивача обставини щодо поновлення строку звернення до суду, суд доходить висновку, що заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду підлягає задоволенню.
Позивач усунув недоліки, через які позовну заяву було залишено без руху.
Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161, 171 КАС України.
Керуючись ст. ст. 12, 160, 161, 171, 248, 262 КАС України, суддя, -
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.
Прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії та відкрити спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Зобов`язати Військово-медичний клінічний центр Південного регіону надати до Одеського окружного адміністративного суду у строк до 8 листопада 2024 року інформацію про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 за спірний період.
Визначити сторонам строк для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
Розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та справу буде розглянуто у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).
Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.
Копію ухвали направити учасникам справи, разом з інформацією про їхні процесуальні права та обов`язки.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.
Суддя Леонід СВИДА