Справа № 400/8601/24
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 р. № 400/8601/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, , вул. Гоголя, 34, м. Полтава,Полтавська обл., Полтавський р-н,36000
провизнання протиправним та скасування рішення від 26.04.2024 №38 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 2) про:

Визнати протиправними та скасувати рішення відповідача-1 від 26.04.2024 року № 38 щодо відмови позивачу в призначені пенсії за віком;

зобов`язання відповідача-2 зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 04.09.1990 по 23.11.1992 року та з 18.09.1993 року по 01.11.2002 року та повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовано позивачем тим, що:

до відділу інформації та використання документів ліквідованих установ Миколаївської міської ради документи щодо особового складу господарсько-виробничого підприємства «Юність» на зберігання не надходили;

до відділу інформації та використання документів ліквідованих установ Миколаївської міської ради документи щодо особового складу виробничо-комерційної фірми «Диксан» на зберігання не надходили;

факт трудової діяльності позивача з 04.09.1990 по 23.11.1992 у ГВП «Юність» підтверджується записами № 15 і 16 у трудовій книжці;

факт трудової діяльності у ПКФ «Диксан» належним чином підтверджується записами в трудовій книжці. Зокрема факт звільнення зазначений у трудовій книжці згідно наказу №17 від 01.11.2002 керівник підприємства до штату оплачуємих працівників вказаного підприємства не входить;

записи у трудовій книжці про початок та завершення трудових відносин вносились уповноваженими особами підприємств, організацій, де він працював;

відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити мій страховий стаж.

У відзиві на позовну заяву від 19.09.2024 відповідач-2 заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити в повному обсязі, оскільки:

до страхового стажу позивача не зараховано періоди з 04.09.1990 по 23.11.1992 рр., оскільки печатка при звільненні не придатна для сприйняття,

до страхового стажу позивача не зараховано періоди з 18.09.1993 по 01.11.2002 рр., оскільки відсутній наказ про звільнення. Даний період врахований частково, відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування,

до страхового стажу позивача не зараховано періоди з 07.04.1989 по 10.08.1989рр., оскільки в даті про прийняття на роботу є виправлення, з 01.09.1979 по 20.07.1981, період навчання, оскільки не зазначено дату видачі атестату.

на день звернення позивача для призначення пенсії його страховий стаж становив 26 рік 01 місяць 26.

У відзиві на позовну заяву від 09.10.2024 відповідач-1 заперечив проти позову і просив у його задоволені відмовити в повному обсязі. На переконання відповідача-1 його рішення про відмову в призначені пенсії за віком позивачу є правомірним, оскільки:

починаючи з 01.04.2004 року страховий стаж обчислюється лише за даними реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а до 01 січня 2004 року страховий стаж обчислюється на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058;

до страхового стажу позивачки не зараховано періоди з 04.09.1990 по 23.11.1992 рр., оскільки печатка при звільненні не придатна для сприйняття, з 18.09.1993 по 01.11.2002 рр., оскільки відсутній наказ про звільнення. Даний період врахований частково, відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з 07.04.1989 по 10.08.1989рр., оскільки в даті про прийняття на роботу є виправлення, з 01.09.1979 по 20.07.1981, період навчання, оскільки не зазначено дату видачі атестату, за період роботи серпень 2005 року, до страхового стажу позивачки не зараховано періоди з жовтня 2007 року по березень 2008 року в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування доходу та сплати страхових внесків.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 263 КАС України (без виклику сторін у судове засідання).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі її обставини в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

19 квітня 2024 року позивач звернувся до відповідача-2 з заявою про призначення пенсії за віком. До звернення позивачем було надано документи необхідні для розгляду заяви, у тому числа трудова книжка НОМЕР_1 від 21.07.1981 року.

Звернення було передано до відповідача-1 на розгляд і вирішення.

За результатом розгляду заяви про призначенні позивачу пенсії за віком до його страхового стажу не було зараховано період з 04.09.1990 по 23.11.1992 рр., оскільки печатка при звільненні не придатна для сприйняття, з 18.09.1993 по 01.11.2002 рр., оскільки відсутній наказ про звільнення. Даний період врахований частково, відповідно до даних реєстру застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з 07.04.1989 по 10.08.1989рр., оскільки в даті про прийняття на роботу є виправлення, з 01.09.1979 по 20.07.1981, період навчання, оскільки не зазначено дату видачі атестату. за період роботи серпень 2005 року, до страхового стажу позивачки не зараховано періоди з жовтня 2007 року по березень 2008 року в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про нарахування доходу та сплати страхових внесків.

Для підтвердження трудового стажу позивач звернувся до навчального закладу в якому він навчався на очній формі навчання і отримав архівну довідку №314/24 від 02.05.2024 якою підтверджується факт його навчання з 01.09.1997-20.07.1981, та отримав атестат №15.

Також для підтвердження трудового стажу позивач звернувся з запитом до відділу інформації та використання документів ліквідованих установ Миколаївської міської ради щодо підтвердження його трудової діяльності у господарсько-виробничому підприємстві «Юність» та виробничо-комерційної фірми «Диксан». У листі від 27.06.2024 року №А-592/24.03-01 повідомлено, що документів з особового складу від вказаних підприємств до відділу зберігання не надходили, їх місцезнаходження невідоме, а тому надати довідку неможливо.

Отримавши зазначені документи позивач направив зазначені документи до Пенсійного фонду України, які листом від 11.07.2024 року №28908-38451/А-03/08-280024 направлені відповідачу-2.

За результатами розгляду вказаного звернення відповідач-2 зарахував до загального страхового стажу період навчання з 01.09.1979 року по 20.07.1981 року. Решту періодів до страхового стажу не зараховано.

Вважаючи вищенаведені рішення про відмову у призначені пенсії протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом. Він переконаний, що відповідачі порушили його право на отримання пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». (далі Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацом тридцять шостим статті 1 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного страхування.

Згідно з абзацом першим пункту 1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV цей Закон набирав чинності з 01.01.2004.

Тому страховий стаж обчислюється за період роботи:

до 31.12.2003 на підставі документів і в порядку, визначених законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, тобто Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

після 01.01.2004 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Отже, періоди роботи позивача до 31.12.2003 можуть бути зараховані до страхового стажу лише на підставі документів і в порядку, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, період роботи позивача з 18.09.1993 по 01.11.2002 згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» можуть бути зараховані в повному обсязі до страхового (трудового) стажу на підставі документів, що їх підтверджують.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відтак у разі наявності трудової книжки страховий стаж за періоди роботи до 31.12.2003 встановлюється на підставі відповідних записів у ній.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній до 09.06.2021) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що не придатність для сприйняття відбитку печатки не може бути підставою для не зарахування відповідних періодів роботи до страхового стажу позивача.

Відтак не зарахування до стажу періоду з 04.09.1990 по 23.11.1992 роки є протиправним.

Водночас суд врахував, що відділ інформації та використання документів ліквідованих установ (трудовий архів) Миколаївської міської ради листом від 27.06.2024 № А-592/24.03-01 проінформував позивача про те, що надання документів щодо підтвердження трудової діяльності позивача у господарсько-виробничому підприємстві «Юність» та виробничо-комерційної фірми «Диксан» неможливо.

Отож у позивача відсутня об`єктивна можливість підтвердити вищенаведені періоди роботи архівними довідками.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 09.09.2024, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 1211,20 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Оскільки цим рішенням позов задоволено, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: по 605,60 грн з кожного (?1211,20 : 2 = ?605,60).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ) та до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36000; код за ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відмову у призначенні пенсії від 26.04.2024 № 38.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; код за ):

зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до страхового стажу при призначені пенсії за віком періоди його роботи з 04.09.1990 року по 23.11.1992 у господарсько-виробничому підприємстві «Юність» та з 18.09.1993 року по 01.11.2002 року на виробничо-комерційній фірмі «Диксан»;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54020; ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавський район, Полтавська область, 36000; ) судовий збір у розмірі 605 (Шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 21 жовтня 2024 року