Справа № 140/1706/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/1706/24 пров. № А/857/19015/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Талашко Інни Олександрівни на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року, ухвалене суддею Валюх В.М. у м. Луцьк у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №140/1706/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача - Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, у якому просив (з урахуванням нової редакції позовної заяви від 04.03.2024) визнати неправомірною бездіяльність та зобов`язати змістовно розглянути його заяви від 09.01.2023, 27.05.2023, 09.09.2023 та вжити відповідних заходів для вирішення поставлених питань у даних заявах.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Талашко Інна Олександрівна оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є упередженим, необґрунтованими, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом зовсім не встановлено та не перевірено той факт, що хоча відповіді і реєструвались в журналі реєстрації у відділені поліції, однак йому ніяким чином не направлялись, тобто відповідачем зовсім не надано належних доказів суду направлення йому відповідей. Крім того не є доказом надсилання відповіді її реєстрація в журналі з присвоєнням вихідного номеру. При цьому журнал з номерами реєстрації про направлення відповіді також не був наданий на розгляд суду попри те, що такий і так не був би належним та допустимим доказом. Вважає, що належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. Такого доказу відповідач не надав, тобто не довів, того що йому направляли відповідь про розслідування з приводу його звернень.

Звертає увагу, що судом не враховано того моменту, що 11 січня 2023 року він звернувся до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області із заявою про вчинення працівниками Ковельського ВДВС відносно мене кримінального правопорушення. Однак, в подальшому працівники поліції не вчиняли жодних дій по розгляду даної заяви, у працівників ВДВС пояснення не відбирались. Крім того відповідь на заяву позивача не було відправлено в законодавчо встановлені строки на належним чином, тобто рекомендованим листом. В лютому 2023 року позивач отримав відповідь на свою заяву, більше ніж через місяць від моменту звернення, що суд не врахував.

Крім того зазначає, що своєю бездіяльністю, не проведенням жодних дій по розгляду його заяв, не проведення жодних перевірок, віднесенням до його заяв формально, обмежуючись формальними відписками позивачу нанесено моральну шкоду. Вважає, що неправомірні дії та противоправне рішення СВП, яким позбавили його гарантованого прожиткового мінімуму, чим обрікали його сім`ю на голодування оставив за межами прожиткового мінімуму, достатнього життєвого рівня гарантованого ст. 48 Конституції України, а також враховуючи те, що він інвалід 1-групи і йому нерекомендовані психологічні навантаження, дії посадових осіб СВП, незалежно від його бажання дотримуватись лікарських рекомендацій викликали в нього такі хвилювання, які могли привести навіть до смерті.

Крім того звертає увагу суду, що згідно медичної довідки в нього гостра серцева недостатність з дуже високим ризиком для життя і це було відомо посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_1 , які приймали противоправне рішення. Їх дії були навмисними і вони не могли не усвідомлювати їх наслідків. А відповіді на його заяви були формальними, та надійшли з пропуском усіх можливих строків, ніяких перевірок по його заявах не проводилось, з ним бесіди не проводились, пояснення в нього не відбирались, такі дії відповідача взагалі виглядають як знущання. Вважає, що вони не могли не викликати в нього не тільки душевного страждання, а й створювали реальну погрозу його життю.

Отже вважає, що визначений розмір моральної шкоди є повністю обґрунтований.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що в Ковельському РУП ГУНП у Волинській області за № 365 від 09.01.2023, № 436 від 11.01.2023, № 437 від 11.01.2023, № 896 від 20.01.2023 були зареєстровані звернення ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій посадових осіб Ковельського ВДВС, та за результатами проведеної перевірки 27.01.2023 складено довідку (а.с.49). Листом від 27.01.2023 № 896/51/01-2023 відповідач повідомив позивача про розгляд вказаних звернень, зазначивши, що проведеною перевіркою в діях працівників Ковельського ВДВС не здобуто ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 364 КК України, на підставі пунктів 5, 12 розділу IV Порядку № 930 перевірку за цими повідомленнями припинено (а.с. 15).

27.05.2023 за № 6686 в ІП «Єдиний облік» ІТС ІПНП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області зареєстровано звернення позивача щодо вжиття заходів стосовно законних представників дітей, які постійно дзвонять у двері, та за результатами проведеної перевірки 31.05.2023 складено довідку (а.с. 51). Листом від 31.05.2023 № 6686/51/01-2023 відповідач повідомив позивача про розгляд звернення, вказавши, що в події відсутні ознаки будь-якого правопорушення, передбаченого КУпАП та КК України (а.с. 52).

09.09.2023 зі служби «102» в Ковельське РУП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення позивача про порушення працівниками РЖКП санітарних норм, та за результатами проведеної перевірки 25.09.2023 складено довідку (а.с. 53). Листом від 25.09.2023 № 12805/51/01-2023 відповідач повідомив позивача про розгляд звернення, вказавши, що за результатами проведеної перевірки директору РЖКП було направлено повідомлення з метою його втручання та вжиття заходів щодо дотримання працівниками РЖКП під час операцій, пов`язаних з перевезенням відходів, норм санітарного та епідемічного благополуччя населення (а.с. 54).

Вважаючи неналежним розгляд його заяв, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як передбачено статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі Закон № 393/96-ВР).

Згідно з ч. 1 ст.1 Закону № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Як передбачено ч. 1 ст. 5 Закону № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до статті 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів, а також підприємств, установ, організацій та закладів професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи (підрозділи) поліції), порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян встановлений Порядком розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.11.2017 № 930 (далі Порядок № 930).

Як визначено пунктом 3 розділу I Порядку № 930, дія цього Порядку не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, установлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, Кодексом адміністративного судочинства України, Законами України «Про доступ до судових рішень», «Про запобігання корупції», «Про виконавче провадження».

Відповідно до пунктів 1 3 розділу IV Порядку № 930 керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань. Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України. До розгляду скарг на дії чи бездіяльність поліцейських і до перевірки інформації про неналежне виконання покладених на них обов`язків відповідно до законодавства України можуть залучати представників громадськості. Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян.

Пунктом 5 розділу IV Порядку № 930 установлено, що звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді.

Як передбачено пунктом 12 розділу IV Порядку № 930 за результатами розгляду звернення громадянина виконавцем готується довідка про результати проведення перевірки інформації, викладеної у зверненні, яка доповідається керівнику органу (підрозділу) поліції разом з проектом відповіді заявнику. Керівник органу (підрозділу) проставляє свій підпис на довідці про ознайомлення із вжитими заходами під час здійснення перевірки інформації, викладеної у зверненні, або вчиняє резолюцію (доручення) про необхідність ужиття додаткових заходів з метою об`єктивного, усебічного та повного розгляду звернення. До звернень, які не потребують проведення перевірки, довідки не складаються.

Пунктом 13 розділу IV Порядку № 930 визначено, що відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу.

Згідно з матеріалами справи, усі вказані вище звернення позивача були належним чином зареєстровані та за усіма зверненнями була проведена перевірка інформації, викладеної у зверненнях, про що відповідно до пункту 12 розділу IV Порядку № 930 були складені відповідні довідки (а.с. 49, 51, 53), а відповіді на звернення згідно із пунктом 13 розділу IV Порядку № 930 були надіслані листами від 27.01.2023 № 896/51/01-2023 (а.с. 15), від 31.05.2023 № 6686/51/01-2023 (а.с. 52), від 25.09.2023 № 12805/51/01-2023 (а.с. 54).

Судом першої інстанції вірно відхилено доводи позивача про те, що під час розгляду звернень не було дотримано вимог пунктів 1, 2 розділу IV Порядку № 930, оскільки за змістом пунктів 1, 2 розділу IV Порядку № 930 під час здійснення перевірок за зверненнями громадян безпосередні виконавці спілкуються з їхніми авторами лише у разі необхідності та за наявності можливості, тобто, не передбачено обов`язку відбирати письмові пояснення від авторів звернень.

Безпідставними є також доводи позивача про те, що під час розгляду звернень не вчинялося жодних дій, оскільки зідно довідок, складених відповідно до пункту 12 розділу IV Порядку № 930 (а.с. 49, 51, 53), проведено за зверненнями позивача відповідні перевірки, під час яких, зокрема, були опитані громадяни, проведені профілактичні бесіди, направлено повідомлення про вжиття заходів реагування, про що також було повідомлено позивача листами від 27.01.2023 № 896/51/01-2023 (а.с. 15), від 31.05.2023 № 6686/51/01-2023 (а.с. 52), від 25.09.2023 № 12805/51/01-2023 (а.с. 54).

Судом першої інстанції правильно віхилено доводи позивача про те, що відповідач надав відповіді на звернення у неналежний спосіб також не беруться до уваги, оскільки чинними нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку відповідача направлення відповідей на звернення виключно рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вірно зазначено судом, предметом розгляду цієї справи є лише питання щодо належного та своєчасного розгляду звернень та інформування відповідачем про результати розгляду звернень, по яким відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Бездіяльність посадових осіб щодо не внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР не може бути оскаржена у порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлені судом обставини свідчать про дотримання відповідачем вимог Конституції України, Закону № 393/96-ВР, Порядку № 930 під час розгляду усіх звернень позивача, оскільки за такими зверненнями були проведені відповідні перевірки, а позивачу у письмовій формі були надані відповіді про результати розгляду звернень із зазначення дій, які вчинялися по таким зверненням.

Відтак вірним є також висновок суду першої інстанції, що з цих мотивів належить відмовити у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача змістовно розглянути заяви від 09.01.2023, 27.05.2023, 09.09.2023, вжити відповідних заходів для вирішення поставлених питань у заявах.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про відсутність будь-яких правових підстав для задоволення вимог про зобов`язання виплатити моральну шкоду в сумі 1500000 грн.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в межах встановленого статтею 309 Кодексу адміністративного судочинства України строку.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Талашко Інни Олександрівни залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі №140/1706/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний