Справа № 712/10295/24
Суддя: Марцішевська О. М.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 712/10295/24

Номер провадження 2-а/712/138/24

21 жовтня 2024 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді - Марцішевської О.М.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2024 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 22.08.2024 року № 1092/М/2024 у справі про адміністративне правопорушення, яке накладено на ОСОБА_1 за ч 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 25500 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.08.2024 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1092/М/2024 в якому зазначено, що громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході перевірки облікових даних, було з`ясовано, що стосовно громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 було (03.08.2024 3/11254) направлено до Черкаського районного управління поліції звернення згідно статті 259 КУпАП, щодо доставлення особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 210, так як громадянин ОСОБА_1 ухиляється від явки по повістці, від підписання якої він відмовився про, що 10.06.2024. був складений акт відмови уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 . По повістці мав з`явитися 11.06.2024. В ході розгляду справи з пояснень громадянина ОСОБА_1 було встановлено, що за викликом (повісткою) для визначення його призначення на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, оскільки з його слів не отримував повістку. Своєю бездіяльністю під час дії особливого періоду громадянин порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII зі змінами та вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. В поясненні до протоколу ОСОБА_1 зазначив, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки не отримував повістки.

Притягнення його до адміністративної відповідальності вважає незаконним, оскільки, серед іншого, не зрозуміло, що за свідки підписували Акт відмови гр. ОСОБА_1 про отримання повістки від 10.06.2024р., повних даних ПІБ, адреси, контактні номери телефонів даних осіб не вказано.

03 вересня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 відомості про свідків, які зазначені в акті від 10.06.2024 року про відмову в отриманні ОСОБА_1 повістки.

26 вересня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишено без руху. Позов поданий в електронній формі без додержання вимог ч. 2 ст. 161, а також вимог ч. 9 ст. 44 КАС України, оскільки докази надіслання відповідачу копії позову із доданими до нього документами листом з описом вкладення, суду не надані.

30 вересня 2024 року представником позивача адвокатом Горстка Я.В. на виконання ухвали від 26.09.2024р. надано докази направлення відповідачу поштою копії позовної заяви з додатками.

11 жовтня 2024 року представник відповідача скерував до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що військовозобов`язаному ОСОБА_2 була вручена повістка 10.06.2024 року про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11.06.2024. Підпис по отримання повістки ОСОБА_1 ставити відмовився, тому відповідно за даним фактом був складений Акт. Акт та текст повістки було зачитано в голос ОСОБА_2 при свідках ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які входили в групу 1 та наказом були призначені для патрулювання містом. З моменту оголошення Акту повістка вважається врученою. Представник позивача стверджує що відсутній відеозапис вручення повістки. Згідно вимог законодавства було встановлено, що вимоги, зазначені у частині шостій статті 22, щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 року згідно із Законом № 3633-ІХ від 11.04.2024.

Повістка вважається врученою після оголошення Акту. Після оголошення повістки громадянину ОСОБА_1 , також було повідомлено про відповідальність за неприбуття у строк визначений у повістці. Повістку ОСОБА_1 отримав особисто про що свідчить Акт. Однак громадянин ОСОБА_1 не прибув 11.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про поважність причин неприбуття ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, доказів поважності не прибуття при розгляді справи також не надав.

03.08.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 до Черкаського районного управління поліції Головного управління поліції в Черкаській області направлено звернення згідно ст. 259 КУпАП, щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП, до обласного, районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

22.08.2024 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Поважних причин для його не прибуття за повісткою від 10.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не мав, зазначив що він вважає, що повістку не отримував та він заброньований, однак чинним законодавством такі підстави не є поважними. Таким чином, всупереч вимогам законодавства, а саме частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Датою виявлення правопорушення є 03.08.2024 року день коли було направлено звернення до органів поліції щодо розшуку та доставки. Згідно ст.38 КУпАП Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Протокол про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП склала уповноважена посадова особа старший солдат ОСОБА_5 згідно вимог ст.254 КУпАП. Громадянин ОСОБА_1 особисто розписався в протоколі та надав пояснення, положення ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП йому доведені та зрозумілі, громадянин ОСОБА_1 в протоколі надав пояснення, які були враховані при розгляді справи. Старшим солдатом ОСОБА_5 було з`ясовано всі обставини справи та ознайомлено ОСОБА_1 з протоколом та доказами вручення повістки, а саме Актом. Після складання протоколу громадянину ОСОБА_1 було повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 15 год 30 хв 22 серпня 2024 року, про що громадянин був повідомлений під особистий підпис у протоколі. Від громадянина ОСОБА_1 заяв та клопотань не надходило. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, щодо розгляду справи в день складання протоколу не заперечував. 22.08.2024 року громадянин ОСОБА_1 був присутній на розгляді справи. Справа про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядалася ТВ О начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_6 та було прийняте наступне рішення: в зв`язку з неприбуттям громадянина ОСОБА_1 за викликом (згідно врученої повістки) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до порушення вимог ч. 3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" в умовах особливого періоду, притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, так як правопорушення вчинене в умовах особливого періоду, шляхом накладення штрафу у розмірі 25000,00 грн., в той же день постанову 1092/М/2024 була отримана ОСОБА_1 особисто. Докази, що громадянин ОСОБА_1 уточнив свої військово-облікові дані не звільняють від відповідальності по неявці від повістці, так як це не є поважною причиною неприбуття по повістці.

Вимоги позивача про скасування постанови є безпідставними та задоволенню не підлягають так як у період встановлений законодавцем позивач не повідомив про поважні причини не прибуття на протязі 7-ми днів не з`явився при розгляді справи також-доказів поважності не прибуття не надав, тому був притягнутий до адміністративної відповідальності. Строки розгляду справи не порушено, так як правопорушення вчинено у 11.06.2024, а виявлено правопорушення 03.08.2024 у день направлення звернення до органів поліції, тому відповідно просимо у позові відмовити повністю з вище перерахованих підстав.

В позові представником позивача заявлено до стягнення з відповідача судові витрати. Відповідно суд вирішуючи питання про розподіл судових витрат має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

10.06.2024р. ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було оформлено повістку № 013145 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11.06.2024р. о 09 год. 00 хв. для уточнення персональних даних.

10 червня 2024 року складено Акт про відмову ОСОБА_1 про отримання повістки щодо прибуття для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 , підписаний в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які входили в групу 1 та наказом були призначені для патрулювання.

03.08.2024р. за № 3/11254 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 скеровано до Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області звернення про доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , для оформлення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, а саме не з`явлення за викликом ТЦКСП.

Відповідно до сформованого 10.08.2024р. військово-облікового документа у застосунку "Резерв+" ОСОБА_1 уточнив дані 16.07.2024р., бронювання до 09.08.2025р.

22 серпня 2024 року складено протокол № 1092/М/2024 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яке полягало в тому, що з 03.08.2024р. відносно останнього до Черкаського районного управління поліції скеровано звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 про доставлення як особи, що ухиляється від явки по повістці 11.06.2004р. Від підписання повістки ОСОБА_1 відмовився, про що був складений акт відмови уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 10.06.2024р.

У вказаному протоколі позивач власним особистим підтвердив, що права, передбачені статтею 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому було повідомлено та роз`яснено, також повідомлено про час та місце розгляду справи о 15 год. 30 хв. 22.08.2024р. Також позивачем особисто викладені пояснення у протоколі про те, що повістку не отримував, закону не порушував, акт про відмову не відповідає законодавству та не здійснювалась відеофіксація вручення повістки.

Постановою № 1092/М/2024 від 22.08.2024 року ТВО Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП з накладенням штраф у сумі 25500 грн.

Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 ухилився від явки по повістці, від підписання якої він відмовився, про що був складений акт відмови уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 10.06.2024р. По повістці мав з`явитись 11.06.2024р. В ході розгляду справи з пояснень громадянина ОСОБА_1 було встановлено, що за викликом (повісткою) для визначення його призначення на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, оскільки з його слів не отримував повістку. Своєю бездіяльністю під час дії особливого періоду громадянин порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ зі змінами та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАПІ.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади,органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 8 КУпАП визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін, як одному з складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Наданими відповідачем до відзиву доказами підтверджено, що позивачу була вручена повістка 10.06.2024 року про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11.06.2024р. Підпис по отримання повістки ОСОБА_1 ставити відмовився, тому відповідно за даним фактом був складений Акт за підписом в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які входили в групу 1 та наказом були призначені для патрулювання містом.

Відповідачем на вимогу суду надані повні відомості про осіб, які підписали Акт про відмову позивача від отримання повістки. Клопотань відповідповідача про допит вказаних осіб в якості свідків не надходило.

Доводи позивача про відсутність відеозапису вручення повістки з посиленням на постанову Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024р. суд вважає такими, що не обгрунтовують позовні вимоги, оскільки вимоги, зазначені у частині шостій статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" щодо здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 року згідно із Законом № 3633-ІХ від 11.04.2024.

Якщо існує колізія між актами, які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили.

11.06.2024р. позивач по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився без поважних причин, чим порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ зі змінами та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Досліджені судом докази вказують на те, що відповідачем доведено, що при винесенні постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посадовою особою, яка винесла оскаржувану постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача, і накладено штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті. Суть викладеного у постанові правопорушення відображає диспозицію ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з посиланням на відповідні норми закону.

Підстав для скасування оскаржуваної постанови судом не встановлено, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 139 КАС України в зв`язку з відмовою від позову судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до ст.ст. 7, 9, 23, 33, 251, 278, 280, 285, 289, 293 КУпАП та керуючись ст.ст. 2, 4, 20, 72-79, 241, 242, 250, 256, 286, 288 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене у відповідності до ч. 4 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано або за результатом розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Дата виготовлення повного тексту рішення 21 жовтня 2024 року.

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )