Справа № 520/23412/24
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 р. Справа № 520/23412/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 15.08.2024 №06 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі довідки від 07.08.2024 № 04-35/65/2024 про складові суддівської винагороди ОСОБА_2 , виданої Харківським апеляційним судом, без обмеження граничним розміром, без урахування фактично проведених виплат;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести позивача на підставі його заяви від 08.08.2024 з пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу», в розмірі 70% від розміру пенсії померлого годувальника за віком, на підставі довідки від 07.08.2024 № 04-35/65/2024 про складові суддівської винагороди ОСОБА_2 , виданої Харківським апеляційним судом, без обмеження граничним розміром, без урахування фактично проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не переведено позивача на підставі його заяви від 08.08.2024 з пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно зі ст. 37 Закону України «Про державну службу», з визначенням пенсії в розмірі 70% від розміру пенсії померлого годувальника за віком, на підставі довідки від 07.08.2024 № 04-35/65/2024 про складові суддівської винагороди ОСОБА_2 , виданої Харківським апеляційним судом, без обмеження граничним розміром, без урахування фактично проведених виплат. Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін в судове засідання та запропоновано відповідачам надати відзив на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачам до їх Електронних кабінетів в системі "Електронний суд" та ними отримано, що підтверджено довідками про доставку електронного листа.

Через систему "Електронний суд" представником відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надіслано до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 08.02.2024.

ОСОБА_1 через веб-портал електронних послуг звернулась із заявою про перерахунок пенсії №2712 від 08.08.2024, а саме про переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 70% від розміру пенсії померлого годувальника за віком, відповідно до статті 37 Закону №3723 на підставі довідки про складові суддівської винагороди. відповідно до статті 36 Закону №1058.

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову від 15.08.2024 №06. Відповідно до статті 37 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Померлий годувальник ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 отримував довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402. Законом № 1402 не передбачено призначення пенсій в разі втрати годувальника.

Також, зазначено, що 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889, яким визначене право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ Про державну службу

Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб, яка застосовується починаючи з 1 травня 2016 року.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 втратив чинність Закон № 3723, крім статті 37, що застосовується для осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723.

Пенсії відповідно до Закону № 889 призначаються особам, які на день набрання чинності цим Законом: мають не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (стаття 25 Закону № 3723); займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Основним критерієм, за яким визначається можливість зарахування того чи іншого періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Призначення пенсій по втраті годувальника державного службовця відповідно до Закону № 889 не передбачено. Враховуючи вищевикладене відсутні підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону № 1402 та Закону № 889. Пенсію ОСОБА_1 обчислено відповідно до вимог чинного законодавства. За наведених вище обставин, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Представником відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, відзиву на позов у встановлений судом строк до канцелярії суду не надходило, причин поважності його неподання відповідачем не повідомлено.

Згідно положень ч.4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та отримує пенсію по втраті годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 08.02.2024 року, що підтверджено перерахунком по пенсійній справі від 15.02.2024 року.

Харківським апеляційним судом видано довідку від 07.08.2024 №04-35/65/2024, в якій вказано складові суддівської винагороди у відставці ОСОБА_2 :

- посадовий оклад 131 375 грн.,

- доплата за вислугу років 105 100 грн.,

- доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, - 13 137,50 грн.

Всього 249 612,50 грн.

08.08.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, в якій просив перевести з пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, в розмірі 70% від розміру пенсії померлого годувальника за віком, обчислену відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ на підставі довідки від 07.08.2024 №04-35/65/2024 про складові суддівської винагороди ОСОБА_2 , виданої Харківським апеляційним судом, без обмеження граничним розміром, без урахування фактично проведених виплат.

Відповідно до пункт 4.2 постанови правління ПФУ від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, при прийманні документів працівник сервісного центру реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Вищевказану заяву від 08.08.2024 року про призначення пенсії за віком за принципом екстериторіальності передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, за результатами розгляду якої рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.08.2024 №06 "Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 " відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі наданої довідки.

В обґрунтування відмови в рішенні зазначено, що пунктом 3 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058 передбачено можливість проведення перерахунку пенсії шляхом переведення з одного виду на інший з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Годувальник отримував довічне щомісячне грошове утримання суддів згідно Закону України №9583 Про судоустрій і статус суддів.

Положеннями Закону України Про судоустрій і статус суддів та Закону України Про державну службу не передбачено право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника, а визначено можливість призначення пенсії відповідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 відмовлено в переведені на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України Про державну службу.

Не погоджуючись з рішенням про відмову у переведенні з пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

На час прийняття Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058 (09.07.2003) частина 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 за № 2862-XII визначала, що судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за № 3723-XII (далі - Закон № 3723).

Відповідно до цієї норми пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

В цій редакції стаття 37 Закону України "Про державну службу" діяла і на час виходу ОСОБА_2 у відставку у вересні 2016 року. Проте на час виходу ОСОБА_2 у відставку змінилося законодавство про статус суддів, а саме, був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010.

Відповідно до частини 1 статті 138 цього Закону судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або, за його вибором, щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини 3 статті 138 цього Закону, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, позивач, виходячи у відставку, мав право обрати пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання судді. Окрім того, він мав право на пенсію за віком на загальних підставах, визначених Законом № 1058.

У статті 37-1 Закону № 3723 було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Отже, якщо б ОСОБА_2 обрав пенсію за віком, то мав би право отримувати її (а у разі підвищення заробітної плати суддів у збільшеному розмірі) до смерті.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07.07.2010 не визначав і не визначає зараз особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті.

Законом № 3723 було передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, на яку нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням норм частини п`ятої цієї статті, а на двох і більше членів сім`ї 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною восьмою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала пенсію за цим Законом. Отже утриманці державних службовців, що отримали право на пенсію за статті 37 Закону № 3723, мають право на пенсію по втраті годувальника, розмір якої обчислюється від суми заробітної плати померлого годувальника.

Верховний Суд розглядав справу №236/3193/16-а, в якій висловлювався щодо права утриманців судді, що перебував у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання, на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі статті 37 Закону № 3723 у розмірі 70 % від заробітної плати судді. Відмовляючи у призначенні такої пенсії, відповідач наводив ті самі мотиви, що й у справі, що розглядається.

Таким чином спірним у справі № 236/3193/16-а була правомірність дій відповідача щодо відмови в переведенні позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлого судді у відставці відповідно до статті 37 Закону № 3723.

У постанові від 09.11.2018 у справі № 236/3193/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною 10 статті 37 Закону № 3723, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. Дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно з Законом № 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

З урахуванням викладеного Верховний Суд у справі № 236/3193/16-а погодився із рішенням суду апеляційної інстанції, яким позов було задоволено частково та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України перевести позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі статті 37 Закону № 3723-XI.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402 висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже Пенсійний фонд та його органи у практичній роботі повинні застосовувати законодавство з урахуванням висновків Верховного Суду.

Закон України № 1058 не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді. Однак цей Закон і не визначає, за яким законом повинна розраховуватися пенсія за віком померлого годувальника, якщо він мав право на таку пенсію за Законом № 3723 і за Законом № 1058.

З огляду на це слідує висновок, що частину першу статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

1) 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, або

2) 50 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003.

Водночас цей правовий висновок прямо не суперечить правовому висновку, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Разом з тим, заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, суд указує на можливість застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі статті 37 Закону № 3723, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону № 1058.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Вибір заявника (там, де він є) є вирішальним і тоді, коли йдеться про обчислення розміру пенсії. Однак цей вибір є ілюзорним, коли особа не обізнана про свої права та альтернативи.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014, № 13-1)) при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії.

Отже саме Пенсійний фонд та його органи повинні забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами призначення різних пенсій і може робити усвідомлений вибір.

Належне виконання цього обов`язку передбачає надання інформації про умови призначення всіх видів пенсії, на які заявник має право. З огляду на це відповідач повинен був роз`яснити позивачу можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом №1058, так і за Законом №3723, якщо ОСОБА_2 мав на неї право, проінформувати заявницю про їх розміри.

Разом з тим матеріали справи не містять доказів того, що працівником пенсійного органу роз`яснювалася позивачу можливість оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом №1058, так і за Законом №3723, а також не містять доказів інформування позивача про те, чи мав суддя у відставці (померлий чоловік ОСОБА_2 ) право на пенсію за віком на підставі Закону №3723, а якщо мав, то який її розмір і чому її не було взято відповідачем для розрахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Жодних пояснень та документальних доказів щодо наявності у судді у відставці ОСОБА_2 права на пенсію за віком на підставі Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 за № 3723-ХІІ, її розміру та обґрунтованих пояснень з приводу причин не взяття відповідачем для розрахунку пенсії позивача у зв`язку із втратою годувальника розміру такої пенсії від ГУ ПФУ у Донецькій області та від ГУ ПФУ у Харківській області до суду не додано.

За викладених обставин, враховуючи правові висновки Верховного Суду, суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.08.2024 №06 "Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ", яким відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі наданої довідки.

Згідно з частиною п`ятою ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Конституційний Суд у рішенні від 30.01.2003 за № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Якщо особа вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, вона має право звернутися до суду та просити про їх захист у спосіб, передбачений у ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, спираючись на ч. 2 ст. 245 КАС.

Водночас у частинах 3 та 5 ст. 245 КАС установлено спеціальні способи захисту порушених прав, які застосовуються за наявності певних обставин, індивідуально в кожному окремому випадку. Зокрема, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень учинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, по захист яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлені під час судового розгляду обставини справи, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 08.08.2024 року про переведення з пенсії у зв`язку з втратою годувальника, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-IV, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, врахувавши при цьому право позивача на надання інформації про умови призначення усіх видів пенсій, на які вона має право та роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом № 1058-IV, так і за Законом № 3723-ХІІ.

Вказану позицію підтримано постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року по справі № 440/7341/20.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень частини 8 статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15.08.2024 №06 "Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.08.2024 року, врахувавши при цьому право ОСОБА_1 на надання інформації про умови призначення усіх видів пенсій, на які вона має право та роз`яснення можливості оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, розрахованої з розміру пенсії за віком годувальника як за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, так і за Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.