Справа № 140/6882/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6882/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування рішення та повідомлення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформленого протоколом від 26 червня 2024 року №4, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання відповідача 1 ухвалити нове рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон №3543-ХІІ); визнання протиправним та скасування повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації від 26 червня 2024 року №4/225 на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.

Позов обґрунтований тим, що позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ. 26 червня 2024 року йому було вручено повідомлення про прийняття комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за підставами пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.

Позивач вважає, що прийняте рішення є протиправним, не відповідає фактичним обставинам, адже подані документи були вивчені комісією на предмет відповідності вимогам пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, якою регламентовано право на відстрочку військовозобов`язаним, які мають одного із батьків з інвалідністю I чи II групи, тоді як він підлягає відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ як такий, що здійснює постійний догляд за своєю матір`ю (не є особою з інвалідністю), зовсім не здатною до самообслуговування. Позивач зауважив, що він проживає з матір`ю та серед інших осіб першого ступеню спорідненості тільки він може здійснювати за нею постійний сторонній догляд. Так його брат ОСОБА_2 , 1959 року, є не лише пенсіонером, а й має інвалідність (ІІ група). Висновки відповідача 1 про відмову у наданні відстрочки аргументовані наявністю у матері позивача дочки ОСОБА_3 , яка проживає в Республіці Білорусь. Позивач зауважив, що його матір не може бути позбавлена такої соціальної гарантії як отримання постійного догляду, якого вона потребує за рішенням лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) закладу охорони здоров`я, а змушувати здійснювати за нею догляд доньку, яка проживає в країні, що підтримує агресора росію, є неприйнятним.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідачі, належно чином повідомлені про розгляд справи (а.с.31-32), відзив на позовну заяву не подали.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За результатами розгляду заяви позивача (вх. від 21 червня 2024 року №225) про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із здійсненням догляду за особою, яка за висновками ЛКК потребує постійного стороннього догляду, Комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла рішення, оформлене протоколом від 26 червня 2024 року №4, згідно з яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, оскільки встановлено наявність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані і можуть здійснювати догляд за матір`ю, а саме сестри ОСОБА_3 (а.с.33 зворот).

Про результати розгляду заяви та прийняте рішення ОСОБА_1 доведено письмово, про що свідчить повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26 червня 2024 року №4/225 (а.с.6).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами першою, третьої статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено. Востаннє Указом Президента України від 23 липня 2024 року №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (затверджено Законом України від 23 липня 2024 року №3891-ІХ) строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року на 90 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, строк якої також неодноразово продовжувався (Указом від 17 травня 2022 року №342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2264-IX; Указом від 12 серпня 2022 року №574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2501-IX; Указом від 07 листопада 2022 року №758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2739-IX; Указом від 06 лютого 2023 року №59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року №2916-IX; Указом від 01 травня 2023 року №255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року №3058-IX; Указом від 26 липня 2023 року № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3276-IX; Указом від 06 листопада 2023 року №735/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року №3430-IX; Указом від 05 лютого 2024 року №50/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року №3565-IX; Указом від 06 травня 2024 року №272/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року №3685-IX; Указом від 23 липня 2024 року №470/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року №3892-IX).

На момент розгляду цієї справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.

За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Зокрема, згідно з пунктом 9 частини першої статті 23 Закону №3543-XII (у редакції Закону України від 11 квітня 2024 року №3633-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», чинний з 18 травня 2024 року) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

Відповідно до пунктів 58, 59 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (набрала чинності 18 травня 2024 року, далі - Порядок №560, у редакції, чинній на час подання заяви позивачем), за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Пунктом 57 Порядку №560 передбачено, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Як установлено пунктом 60 Порядку №560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що до повноважень комісій при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) належить розгляд заяви та документів, що підтверджують право на відстрочку військовозобов`язаного; за результатами вивчення поданих документів рішення про надання/ про відмову у наданні відстрочки оформляється протоколом з викладенням мотивів прийняття такого рішення.

Предметом оскарження у цій справі є прийняте комісією з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при Другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із здійсненням догляду за особою, яка за висновками ЛКК потребує постійного стороннього догляду (вх. від 21 червня 2024 року №225).

Розглядаючи подані документи, комісія дійшла висновку про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, про що зафіксовано у протоколі від 26 червня 2024 року №4 (а.с.33 зворот).

У повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26 червня 2024 року №4/225 позивача інформовано про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII; фактичною підставою для відмову вказано наявність сестри, яка проживає в Білорусії (а.с.6).

На переконання суду, зміст наявних у справі документів вказує на неналежний розгляд заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з огляду на таке.

Судом із матеріалів справи встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_4 (а.с.13).

Відповідно до висновку Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Любешівської селищної ради» від 25 квітня 2023 року №263 (форма №080-4/о) ОСОБА_4 рекомендовано соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.9). За змістом виписки з висновку ЛКК від 25 квітня 2023 року №262 ОСОБА_4 , 1940 року народження, за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с.9 зворот).

Актом від 20 червня 2024 року №16 про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) та актом від 14 червня 2024 року №6 встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду у Любешівській селищній громаді, встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснює за нею постійний догляд (10-12). В акті від 20 червня 2024 року №6 підтверджено факт постійного догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_4 та зазначені обставини щодо неможливості постійного догляду за останньою іншими особами: сини ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , доньки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пенсіонери, донька ОСОБА_3 проживає в Республіці Білорусь.

Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13 зворот), серії НОМЕР_3 (а.с.14), серії НОМЕР_4 (а.с.14 зворот) ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 (1959 року народження), ОСОБА_8 (1967 року народження, тепер Ліник), ОСОБА_1 (1969 року народження) та ОСОБА_3 , яка згідно з паспортним документом є громадянкою Республіки Білорусь (а.с.16). Згідно із пенсійними посвідченнями № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 (а.с.17) ОСОБА_9 , ОСОБА_2 є пенсіонерами, при цьому ОСОБА_2 має інвалідність (ІІ група), що підтверджено довідкою до акта огляду МСЕК №577153 (а.с.15).

Заявою від 19 червня 2024 року ОСОБА_4 повідомила ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що із числа військовозобов`язаних членів сім`ї першого ступеня споріднення для свого утримання (догляду) вона обрала ОСОБА_1 , який є її сином (а.с.18).

Відповідач 1 розглянув подані документи на відповідність вимогам пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, яка передбачає надання відстрочки від призову особам, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Однак за обставин справи матір позивача ОСОБА_4 не є особою з інвалідністю I чи II групи, а є особою, яка потребує постійного стороннього догляду (у зв`язку із похилим віком та наявністю когнітивних вікових порушень). Тому заява позивача підлягала розгляду за пунктом 9 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.

За приписами пунктом 61 Порядку №560 військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд.

У разі виявлення невідповідності наведених у заяві військовозобов`язаного даних або непідтвердження факту встановлення здійснення ним догляду (постійного догляду) комісією заява не розглядається.

Для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Розгляд заяви здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), рішення про утворення якої приймається керівником виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який звернувся із відповідною заявою.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше п`яти осіб.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (за формою, визначеною додатком 8 Порядку №560) від 20 червня 2024 року був поданий на розгляд комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із заявою ОСОБА_4 - особи, яка потребує постійного догляду (а.с.10-11, 18). При цьому у виписці з висновку ЛКК від 25 квітня 2024 року №262 (а.с.9 зворот) вказано про необхідність за станом здоров`я постійного стороннього догляду за ОСОБА_4 .

Поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка нездатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно.

Проте комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 не надала оцінку вказаним документам, а також тій обставині, що сестра позивача ОСОБА_3 не проживає з матір`ю, а живе в іншій країні. Прийняття рішення за пунктом 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, яка передбачає наявність інших, відмінних обставин, ніж у цій справі, свідчить про формальний та необ`єктивний розгляд заяви ОСОБА_1 . Натомість відповідач 1, розглядаючи заяву (вх. від 21 червня 2024 року №225), не надав оцінку наявності/відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з пунктом 9 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, який не ставить у залежність отримання відстрочки від призову наявність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати догляд за одним із своїх батьків. Така залежність вимагається лише коли батько чи мати іншого з подружжя не мають інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд.

При цьому суд звертає увагу, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомляв позивача про необхідність подати додаткові підтверджуючі документи для перевірки підстав для відстрочки й сам не використовував наявні у нього можливості отримати інформацію з інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.

Отже, спірне рішення прийняте з необґрунтованих підстав за суб`єктивним припущенням щодо можливості догляду за матір`ю позивача іншою особою за відсутності такого доказу, без врахування приписів пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ, пункту 61 Порядку №560.

Оскільки відмова у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не узгоджується зі вказаними вище вимогами законодавства і такі дії вчинені шляхом прийняття відповідного рішення, то саме таке рішення безпосередньо порушує заявлене право позивача. Повідомлення від 26 червня 2024 року №4/235 про результати розгляду заяви позивача та про прийняте рішення із зазначенням причин відмови, які зазначені у спірному рішенні, безпосередньо не порушує прав позивача, оскільки не має ознак акта владно-розпорядчого характеру. Тому відсутні підстави для визнання його протиправним і скасування. У цій частині позовна вимога не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом відновлення прав позивача є визнання протиправним і скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформленого протоколом від 26 червня 2024 року №4, про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Встановлення права особи на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, розгляд та оцінка отриманих документі є дискреційними повноваженнями комісії РТЦК та СП. Оскільки комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином не розглянула заяву ОСОБА_1 (вх. від 21 червня 2024 року №225), то до вирішення цього питання відповідачем як уповноваженим органом суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю прийнятих рішень (вчинених дій чи бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Тому вимоги про зобов`язання надати позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у цьому разі є передчасними.

За обставин цієї справи належним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 (при якому створена відповідна комісія) повторно розглянути заяву (вх. від 21 червня 2024 року №225) щодо надання ОСОБА_1 згідно з пунктом 9 частини першої статті 23 Закону №3543-XII відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти відповідне рішення.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1937,92 грн, що підтверджено квитанціями від 02 липня 2024 року №6092-4279-4856-1322 та від 12 липня 2024 року №6214-5467-8950-1427, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.4, 25, 20, 26).

У зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (структурним підрозділом якого є ІНФОРМАЦІЯ_2 ) підлягають відшкодуванню судові витрати у сумі 968,96 грн.

Доказів понесення інших судових витрат матеріали справи не містять, у встановленому порядку заява про розподіл судових витрат після розгляду справи до суду не надходила.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_8 ) про визнання протиправними та скасування рішення та повідомлення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (протокол від 26 червня 2024 року №4).

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву (вх. від 21 червня 2024 року №225) щодо надання ОСОБА_1 згідно з пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та прийняти відповідне рішення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк