Справа № 420/28434/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Аракелян М.М.

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (; адреса: вул. Богдана Хмельницького, буд. 34, м. Одеса, 65007), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: вул.Богдана Хмельницького, 34 м. Одеса, 65007) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 (сформована в системі Електронний суд 10.09.2024 року) до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якій позивач просить суд:

прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі;

відповідно до ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язати відповідача надати суду копії оригіналів постанов виконавчих проваджень № 67474851, №64201359, № 63920892, № 62230053, а також копії відправлення цих постанов на його місце реєстрації;

визнати протиправними та скасувати виконавче провадження №62230053, яке відкрито 18.06.2020 року, з примусового виконання постанови ЕАК №2330667 про адміністративне правопорушення від 02.04.2020 року про накладання адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч.1 КУпАП;

визнати протиправним та скасувати виконавче провадження №63920892, яке відкрито 14.12.2020 року, з примусового виконання постанови ДП18 №842486 про адміністративне правопорушення від 03.09.2020 року про накладання адміністративного стягнення за порушення ч.6, ч.1, ст.121, ч.2 ст. 36 КУпАП;

визнати протиправним та скасувати виконавче провадження №67474851, яке відкрито 22.11.2021 року, з примусового виконання постанови ЕАО 4745759 про адміністративне правопорушення від 08.09.2021 року про накладання адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч.3 КУпАП;

визнати протиправним та скасувати виконавче провадження №64201359, яке відкрито 20.01.2021 року, з примусового виконання постанови ЕАМ 3239905 про адміністративне правопорушення від 10.10.2020 року про накладання адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч.3 КУпАП;

зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видалити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Єдиного реєстру боржників.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 16.09.2024 року адміністративний позов залишено без руху з підстав необхідності надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3875,84грн.; запропоновано позивачу уточнити позовні вимоги; встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви 7 днів з дня вручення копії даної ухвали позивачеві.

24.09.2024 року позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій він просить суд:

відповідно до ст.80 КАС України, зобов`язати відповідача надати суду копії оригіналів постанов виконавчих проваджень № 67474851, № 64201359, № 63920892, № 62230053, а також копії відправлення цих постанов на його місце реєстрації;

визнати протиправною та скасувати постанову виконавчого провадження №62230053 від 18.06.2020 року;

визнати протиправною та скасувати постанову виконавчого провадження №63920892 від 14.12.2020 року;

визнати протиправною та скасувати постанову виконавчого провадження №67474851 від 22.11.2021 року;

визнати протиправною та скасувати постанову виконавчого провадження №64201359 від 20.01.2021 року;

зобов`язати відповідача видалити інформацію про позивача з Єдиного реєстру боржників.

В додатки до заяви надано докази сплати судового збору у сумі 3875,84грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ; призначено судове засідання на 08.10.2024 року; витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчих проваджень ВП №62230053, ВП №63920892, ВП №67474851, ВП №64201359, що стосуються підстав та предмету позову та докази направлення оскаржуваних постанов на адресу реєстрації ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема, зазначив, що на примусовому виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувають виконавчі провадження: 1. № 62230053, яке відкрито 18.06.2020 року, з примусового виконання постанови ЕАК № 2330667 про адміністративне правопорушення від 02.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП; 2. № 63920892, яке відкрито 14.12.2020 року, з примусового виконання постанови ДП18 № 842486 про адміністративне правопорушення від 03.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ч.6, ч. 1, ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП; 3.№67474851, яке відкрито 22.11.2021 року, з примусового виконання постанови ЕАО 4745759 про адміністративне правопорушення від 08.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч. 3 КУпАП; 4. № 64201359, яке відкрито 20.01.2021 року, з примусового виконання постанови ЕАМ 3239905 про адміністративне правопорушення від 10.10.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч. 3 КУпАП. Зазначені постанови про адміністративні правопорушення, на підставі яких були відкриті виконавчі провадження, скасовані в суді, а справи про адміністративні правопорушення закриті: справа № 461.8438.21 від 17.11.2021 року - постанову ЕАМ № 3239905 від 05.10.2020 року скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито; справа № 461.8552.21 від 27.04.2022 року - постанову ЕАК № 2330667 від 02.04.2020 року скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито; справа № 463.11272.21 від 13.05.2022 року - постанову ЕАО №4745759 від 08.09.2021 року скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито; справа № 466.9666.21 від 15.03.2022 року - постанову ДП18 № 842486 від 03.09.2020 року скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито. Таким чином, постанови Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (ЕАМ 3239905, ЕАО 4745759, ДП18 №842486, ЕАК №2330667) вже давно скасовані, але в Єдиному реєстрі боржників(https://erb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) позивач на момент подання позовної заяви все ще зазначається як боржник по цим постановам про адміністративні правопорушення.

04.10.2024 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та, зокрема, зазначив, що управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) є неналежним та безпідставно визначеним відповідачем у вказаному позові, зазначені обставини підтверджуються змістом позовної заяви та доданими до неї документами, без обґрунтування норм законодавства щодо порушення прав та законних інтересів позивача саме Управлінням, яке не здійснює примусове виконання рішень суду та інших виконавчих документів, як суб`єктом владних повноважень, не має повноважень щодо вчинення виконавчих дій відповідно до Закону України Про виконавче провадження, Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів, а також Типового положення про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, між Управлінням та ОСОБА_1 відсутній будь-який цивільно-правовий спір. Скаржником порушено строки оскарження відповідних постанов (дій) у 10-денний строк, оскільки йому було відомо про відкриття виконавчих проваджень та не обрано вірний спосіб захисту. Твердження позивача про те, що він дізнався всю інформацію лише на момент подання позовної заяви не відповідають дійсності, оскільки ним було подано скаргу 20.08.2024 до Малиновського районного суду (справа 521/13019/24) щодо аналогічного змісту та спору. По оскаржуваним виконавчим провадженням від Управління патрульної поліції надійшли відповідні виконавчі документи з відмітками про набрання чинності, у зв`язку з чим, підстав для повернення їх без прийняття до виконання у державного виконавця на час відкриття виконавчих не було, що також не спростовується позивачем, яким надано відповідні судові рішення про скасування виконавчих документів вже після направлення їх органом стягнення до примусового виконання та відкриття виконавчих проваджень, та яким поновлювались строки для оскарження виконавчих документів. Твердження, що відповідач не перевірив, чи набрали законної сили постанови, оскільки не має його підпису, не передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та не є вимогою до виконавчого документа та предмет наявності підпису особи, яка притягається до відповідальності. Всі складені постанови про накладення адміністративного стягнення зафіксовані не в автоматичному режимі, тобто в його присутності та останнім під час розгляду адміністративної справи не повідомлено актуальну адресу, яка не є тимчасово окупованою, а зазначено м. Сімферополь, що унеможливлює надсилання відповідних постанов та матеріалів на його адресу. Відповідно до повідомлення на сайті Укрпошта, починаючи з 27.03.2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. За даних обставин УДППЗ «Укрпошта» не має можливості пересилати поштові відправлення до півострова Крим. На час надсилання постанов суду, якими скасовані виконавчі документи, виконавчі провадження вже були завершені, у зв`язку з чим, неможливо їх було завершити з підстав, визначених ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено такої дії, як скасування виконавчого провадження, що є неможливим, та не ґрунтується на вимогах законодавства про виконавче провадження. Згідно пункту 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає); відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення. Враховуючи вказані вимоги законодавства, відомості з Єдиного реєстру боржників, після надходження відповідного судового рішення яким скасовано рішення, що підлягало виконанню, виключаються за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу, та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає), або підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення. Враховуючи вимоги пункту 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, після надходження відповідних заяв по виконавчим провадженням про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників та сплаті витрат виконавчого провадження по ВП № 62230053, 63920892, 67474851, 64201359, у яких виконавчий документи повернуто стягувачу, виноситься постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників у виконавчих провадженнях. Законодавцем передбачені конкретні підстави для виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників за завершеним виконавчим провадженням, за яким виконавчий документ повернуто стягувачу.

В додатки до відзиву надано копії матеріалів виконавчих проваджень.

07.10.2024 року позивач подав суду клопотання, у якому просить замінити неналежного відповідача - МІН`ЮСТ ПІВДЕННЕ МІЖРЕГІОНАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ У ХЕРСОНСЬКІЙ ОБЛАСТІ, В АВТОНОМНІЙ РЕСПУБЛІЦІ КРИМ ТА МІСТІ СЕВАСТОПОЛІ на належного: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 року залучено до участі у справі другого відповідача - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (адреса: вул. Богдана Хмельницького, 34 м. Одеса, 65007)

07.10.2024 року позивач подав відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначив, що вимоги відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не визнає повністю, а доводи відповідача є безпідставними, оскільки правова позиція останнього базується на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства і є лише відображенням його власних переконань. Просить відмовити в задоволені відзиву на позовну заяву у повному обсязі.

11.10.2024 року відповідачем до суду надані заперечення на відповідь на відзив, що за своїм змістом фактично є аналогічними до відзиву та наголошувалося, що відповідач діяв у відповідності до вимог законів та інших нормативно правових актів України, не порушував права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1

14.10.2024 року Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подав суду відзив на позов, у якому просило відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначило, що ухвалою від 09.10.2024 року у якості співвідповідача залучено відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ). Відділ вважає її безпідставною, необґрунтованою, поданою з порушення строків визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», та такою, яка задоволенню не підлягає, оскільки не обґрунтована згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження, а також Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо обов`язку вчинити такі дії. В іншій частині доводи відзиву є майже аналогічними відзиву від 04.10.2024 року.

14.10.2024 року позивач подав суду:

- клопотання, у якому, зокрема, зазначив, що відповідачем не надано доказів направлення оскаржуваних постанов на адресу реєстрації позивача;

- заяву про розгляд справи 15.10.2024 року за його відсутності.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)15.10.2024 року подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження

У судове засідання, призначене на 15.10.2024 року учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені засобами електронного зв`язку.

Глава 11 КАС України визначає особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ, зокрема категорії термінових адміністративних справ (ст.ст. 268-289).

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначаються статтею 287 КАС України.

Справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби відносяться до категорії термінових адміністративних справ, які розглядаються з урахуванням положень ст.ст. 268, 269, 271, 272 КАС України.

Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

17.10.2024 року позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»: «Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини."Отже, Відповідачу відомо про нові обставини, у зв`язку з якими виконавчі провадження № 62230053, № 63920892, № 67474851, № 64201359 мають отримати нові постанови про закінчення на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Після отримання нових постанов про закінчення виконавчих проваджень відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 цього Закону, оскільки відповідачу стало відомо про нові обставини, я не маю сплачувати виконавчий збір на підставі ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Також це стосується виконавчих витрат, посилання Відповідача на пункт 23 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень у даній справі є безпідставним, оскільки по виконавчих документах щодо постанов про адміністративні правопорушення ЕАК № 2330667, ДП18 № 842486, ЕАО № 4745759, ЕАМ № 3239905 позивач не є боржником. Таким чином, відповідач безпідставно наголошує, що позивач сплатити виконавчі витрати та подавати відповідні заяви. Якщо виконавче провадження завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», боржник не зобов`язаний сплачувати витрати виконавчого провадження. Відповідно до п.5 ч.2 VI. Фінансування виконавчого провадження Інструкції з організації примусового виконання рішень, "Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією." Існує перелік підстав, на яких може бути стягнуто з боржника виконавчі витрати, понесені державним виконавцем.

Суд звертає увагу на те, що у справах за ст.287 КАС України заявами по суті справи є виключно позов та відзив на позов (ч.1 ст.269 КАС України). Тому суд досліджує аргументи сторін, викладені у таких заявах.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановами Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції № ЕАМ 3239905 від 10.10.2020, № ЕАО 4745759 від 08.09.2021, № ДП18 №842486 від 03.09.2020, №ЕАК № 2330667 від 02.04.2020 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Вказані постанови направлені на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у зв`язку з чим відкрито виконавчі провадження:

1. Постанова № 62230053 від 18.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання постанови ЕАК № 2330667 про адміністративне правопорушення від 02.04.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП.

2. Постанова № 63920892 від 14.12.2020 року про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання постанови ДП18 № 842486 про адміністративне правопорушення від 03.09.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ч. 6, ч. 1, ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП.

3. Постанова № 67474851 від 22.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання постанови ЕАО 4745759 про адміністративне правопорушення від 08.09.2021 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч. 3 КУпАП.

4. Постанова № 64201359 від 20.01.2021 року про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання постанови ЕАМ 3239905 про адміністративне правопорушення від 10.10.2020 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ст. 122 ч. 3 КУпАП.

Зазначені постанови про адміністративні правопорушення, на підставі яких були відкриті виконавчі провадження, скасовані, а справи про адміністративні правопорушення закриті:

1. Справа № 461/8438/21, рішення Галицього районного суду міста Львова від 17.11.2021 року (набрало законної сили 29.11.2021 року) постанову ЕАМ № 3239905 від 05.10.2020 року скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито (а.с.7-11).

2. Справа № 461/8552/21, рішення Франківського районного суду м.Львова від 27.04.2022 року (набрало законної сили) постанову ЕАК № 2330667 від 02.04.2020 року скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито (12-15).

3. Справа № 463/11272/21, рішення Франківського районного суду м.Львова від 13.05.2022 року (набрало законної сили 31.05.2022 року) постанову ЕАО № 4745759 від 08.09.2021 року скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито (а.с.16-19).

4. Справа № 466/9666/21, рішення Франківського районного суду м.Львова від 15.03.2022 року (набрало законної сили 04.04.2022) постанову ДП18 № 842486 від 03.09.2020 року скасовано. Справу про адміністративне правопорушення закрито (20-24).

Постановами Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса):

- від 24.12.2021 року ВП 64201359 на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ ЕАМ № 3239905 від 05.10.2020 року стягувачу;

- від 24.12.2021 року ВП 67474851 на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ ЕАО № 4745759 від 08.09.2021 року стягувачу;

- від 24.12.2021 року ВП 63920892 на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ ДП18 № 842486 від 03.09.2020 року стягувачу;

- від 24.12.2021 року ВП 62230053 на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ ЕАК № 2330667 від 02.04.2020 року стягувачу.

Не погоджуючись із постановами № 62230053 від 18.06.2020 року, № 63920892 від 14.12.2020 року, № 67474851 від 22.11.2021 року та № 64201359 від 20.01.2021 року Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позивач оскаржив їх до суду, вимагаючи також при цьому зобов`язати відповідача виключити його з Єдиного реєстру боржників.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 статті 5 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - рішень інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону:1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Судом встановлено, що до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли постанова Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції № ЕАМ 3239905 від 10.10.2020, № ЕАО 4745759 від 08.09.2021, № ДП18 №842486 від 03.09.2020, № ЕАК № 2330667 від 02.04.2020 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності; ці постанови є виконавчими документами відповідно до п.7 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження».

Станом на дати відкриття виконавчих проваджень за вищезазначеними постановами, вони були чинними та не скасовані у судовому порядку:

- постанова ЕАМ № 3239905 від 05.10.2020 року (виконавче провадження відкрите 20.01.2021 року) скасована судом 17.11.2021 року, судове рішення набрало законної сили 29.11.2021 року;

- постанова ЕАО №4745759 від 08.09.2021 року (виконавче провадження відкрите 22.11.2021 року) скасована судом 13.05.2022 року, судове рішення набрало законної сили 31.05.2022 року;

- постанова ЕАК №2330667 від 02.04.2020 року (виконавче провадження відкрите 18.06.2020 року) скасована судом 27.04.2022 року, судове рішення набрало законної сили 12.05.2022 року;

- постанова ДП18 № 842486 від 03.09.2020 року (виконавче провадження відкрите 14.12.2020 року) скасована судом 15.03.2022 року, судове рішення набрало законної сили 04.04.2022 року.

Отже з урахуванням обставини чинності постанов Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності станом на дати відкриття виконавчих проваджень підстави для скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень № 62230053 від 18.06.2020 року, № 63920892 від 14.12.2020 року, № 67474851 від 22.11.2021 року та № 64201359 від 20.01.2021 року відсутні.

Суд вважає, що оскарження постанов про відкриття виконавчих проваджень не призводить у разі задоволення такого позову до відновлення прав позивача, які він вважає порушеними, не є ефективним способом відновлення його прав, що є достатньою підставою для відмови у позові за такими вимогами.

ОСОБА_1 взагалі не обґрунтовано, у чому саме полягала незаконність оскаржених постанов держвиконавця на дату відкриття виконавчих проваджень за виконавчими документами, які на той час не втратили чинність.

В частині позовних вимог про зобов`язання відповідача видалити інформацію про позивача з Єдиного реєстру боржників суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.7 ст.9 ЗУ «Про виконавче провадження» відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Згідно ч.4 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п.23 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (зі змінами та доповненнями) за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо: при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена); після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено; після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає); відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення. У разі зупинення діяльності приватного виконавця, на виконанні у якого перебував повернутий стягувачу виконавчий документ, постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься приватним виконавцем, який здійснює заміщення приватного виконавця, діяльність якого зупинена. У разі якщо приватний виконавець, на виконанні у якого перебував повернутий стягувачу виконавчий документ, на період зупинення своєї діяльності, не вирішив питання про своє заміщення іншим приватним виконавцем або не надав Міністерству юстиції України інформацію про таке заміщення, постанова про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників виноситься відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, компетенція якого поширюється на територію виконавчого округу такого приватного виконавця. У разі припинення органу державної виконавчої служби, на виконанні у якому перебував повернутий стягувачу виконавчий документ, постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби, який є правонаступником органу державної виконавчої служби, що припинився. У разі якщо повернутий стягувачу виконавчий документ перебував на виконанні в органі державної виконавчої служби, місцезнаходженням якого є територія, на якій ведуться активні бойові дії або тимчасово окупована, інформація про які міститься в Переліку, постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби, визначеного Міністерством юстиції України відповідно до абзаців сьомого - дев`ятого пункту 4 розділу I цієї Інструкції. У разі припинення діяльності приватного виконавця, на виконанні у якого перебував повернутий стягувачу виконавчий документ, постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься тимчасовим приватним виконавцем, а в разі його відсутності - відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, компетенція якого поширюється на територію виконавчого округу приватного виконавця, діяльність якого припинена. У разі якщо виконавче провадження перебувало на виконанні у приватного виконавця, яким змінено виконавчий округ, постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься відділом примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень, компетенція якого поширюється на територію виконавчого округу, в якому перебував офіс такого приватного виконавця. До заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення). Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови. Заява боржника та додані до неї документи, а також документи за результатом розгляду такої заяви приєднуються до матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виноситься постанова про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників. У разі якщо виконавче провадження, за яким подано заяву про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників, знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а також у випадку коли таке виконавче провадження перебувало на виконанні у приватного виконавця, діяльність якого припинена або яким змінено виконавчий округ, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Суд зазначає, що при поверненні виконавчих документів стягувачу у відповідача був відсутній обов`язок з прийняття постанов про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, оскільки постанови прийняті на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», у них зазначено, що вони можуть бути повторно пред`явлені до виконання у певний строк; відповідні заяви боржника про виключення відомостей про нього з Єдиного реєстру боржників виконавцю подані не були.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для відшкодування позивачу судових витрат за рахунок відповідача відсутні (ст.139 КАС України).

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 287, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в строки, встановлені ч.6 ст.287 КАС України, та в порядку згідно ст.ст.292, 297 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.