Справа № 340/10038/23
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2024-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 вересня 2024 року м. Дніпросправа № 340/10038/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Кругового О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 в адміністративній справі №340/10038/23 (суддя Кармазина Т.М.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року представник позивача звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за січень 2023 року із розрахунку 100000 (сто тисяч) грн на місяць та грошового забезпечення за серпень та вересень 2023 року у належному розмірі; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за січень 2023 року із розрахунку 100000 (сто тисяч) грн на місяць; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за серпень та вересень 2023 року у розмірі середнього заробітку, та виплати недоплачений розмір, із урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 в задоволені адмінітративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст.2 Закону №2011-XII).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до пункту 191 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого указом Президента від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення) відпустку може бути продовжено в разі затримки на шляху до місця проведення відпустки або неможливості виїзду з місця проведення відпустки внаслідок непередбачених перешкод у сполученні або через хворобу військовослужбовця, який прямує у відпустку чи повертається з неї, на підставі документів, засвідчених у військового коменданта на транспорті або начальника органу управління Військової служби правопорядку в ЗСУ чи військового комісара, а в разі їх відсутності - в адміністрації шляхів сполучення або місцевій державній адміністрації чи органі місцевого самоврядування, - на фактичний строк затримки, що підтверджується відповідними документами.

Позивач, під час перебування у відпустці, в зв`язку з погіршенням стану здоров`я змушений був звернутись до закладу охорони здоров`я.

Позивач був госпіталізований до приватного підприємства Приватна виробнича фірма «Ацинус», який є приватним закладом охорони здоров`я та має ліцензію Міністерства охорони здоров`я АЕ № 196356 від 13.02.2013 року.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив з 19.05.2022 до 01.10.2023 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 , що також не заперечується сторонами у справі.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від

18.07.2023 року № 1651 "Про вибуття з військової частини" позивач вибув у основну щорічну відпустку, строком на 15 діб (одна доба на проїзд) з 19.07.2023 року до 03.08.2023 року та зобов`язаний повернутися до військової частини НОМЕР_1 04.08.2023 року о 12-00.

Згідно з рапортом ТВО командира взводу протитанкових керованих ракет військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_2 за вх. № 5456/331 від 04.08.2023 старший солдат ОСОБА_1 не повернувся з основної щорічної відпустки, на телефонні дзвінки не відповідає та місцезнаходження його невідоме.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від

04.08.2023 року № 1758 "Про припинення виплат" оголошено вважати позивача таким, що не повернувся з основної щорічної відпустки, та йому призупинено виплату усіх видів грошового забезпечення, починаючи з 04.08.2023 включно.

На підстав рапорту ТВО командира взводу протитанкових керованих ракет військової частини НОМЕР_1 (вх. № 5456/331) та доповіді про неповернення зі щорічної основної відпустки старшого солдата ОСОБА_1 № 1481/192 від 04.08.2023 року, наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1757 від 04.08.2023 року призначене службове розслідування стосовно порушення позивачем військової дисципліни.

Згідно з актом службового розслідування від 16.08.2023 позивача визнано таким, що з

04.08.2023 не повернувся з щорічної основної відпустки до військової частини НОМЕР_1 та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності №1820 від 17.08.2023 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено сувору догану за нез`явлення з відпустки до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин (самовільне залишення місця несення служби).

При цьому, позивач стверджує, що під час проходження військової служби 30.07.2023 отримав травму у вигляді крайового відривного перелому латерального відростку лівої великогомілкової кістки з тимчасовим порушенням функції.

Рішенням військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_2 зазначена травма класифікована, як травма тяжкого ступеню. Згідно довідки ВЛК травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб - потребує відпустки за станом здоров`я на ЗО (тридцять) календарних днів .

З 01.09.2023 по 26.09.2023 перебував на стаціонарному та реабілітаційному лікуванні в лікувально-діагностичному центрі в приватному підприємстві Приватна виробнича фірма Ацинус, що підтверджується довідкою вих. № 1258 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.І ст.9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія якого, в силу приписів пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, поширюється в тому числі на військовослужбовців правоохоронних органів спеціального призначення, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині 2 ст.9 вказаного Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами 1 і 2 ч.4 ст.9 цього Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

На виконання Указів Президента України № 64 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 від 24.02.2022р. «Про загальну мобілізацію» КМ України прийняв постанову № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до аб.4 п.1 постанови № 168 (в редакції після 19.07.2022р. згідно з постановою КМ України № 793 від 07.07.2022р.) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також постанову № 168 (в редакції від 19.07.2022р.) доповнено п.2-1, згідно якого порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 26.06.2018р. за № 745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам /порядок № 260/.

Відповідно до п.17 порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

25.03.2022р. для врегулювання питання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., Міністром оборони України прийнято рішення № 248/1298 від 25.03.2022р. та № 248/1529 від 18.04.2022р.

Згідно рішення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022р., чинного на час виникнення та існування спірних правовідносин, документальне підтвердження вказаних фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної) комісії.

При цьому підставою для видачі наказу є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), в якій має бути зазначено: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

Також згаданим наказом передбачений перелік випадків, згідно з яким не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовці, зокрема, які: самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного з залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

При цьому зазначене не стосується військовослужбовців, визначених у пунктах 4-8, 10, які протягом поточного місяця загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини) або захоплені в полон, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні або отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини.

З урахуванням вищеозначеного рішення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022р., у подальшому наказом Міністерства оборони /МО/ України № 44 від 25.01.2023р. затверджено зміни до Порядку № 260 та внесено до цього Порядку новий розділ XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Так, згідно з п.9 розд. XXXIV Порядку № 260 (тут і далі в редакції наказу МО України № 44 від 25.01.2023р.) накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Пунктом 10 розд. XXXIV Порядку № 260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Пунктом 11 розд. XXXIV Порядку № 260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом МО України № 402 від 14.08.2008р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.

Відповідно до пп. «б» п.6.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затв. наказом МЛ України № 402 від 14.08.2008р. /Положення № 402/, направлення на медичний огляд проводиться: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Згідно п.п.21.1, п.21.2 Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцю на підставі висновку військово- лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

При цьому, згідно абз.2 ст.4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у

своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Окрім цього, відповідно до ч.ІО ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом МО України № 402 від 14.08.2008р., зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за № 1109/15800, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України /Положення № 402/.

Згідно п.1.1 гл.1 розд. І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 6.11 гл.6 розд. II Положення № 402 передбачено, що постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

Постанова ВЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків (занять) за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка затвердженню штатною ВЛК не підлягає.

Відповідно до п.6.15 гл.6 розд. II Положення № 402 відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК. При вибутті військовослужбовця у відпустку за станом здоров`я довідка ВЛК з постановою ВЛК видається йому на руки.

Отже, відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової Ощастини, де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що військовослужбовці Збройних Сил України за час несення ними військової служби отримують як основне грошове забезпечення, передбачене постановою № 704, а також на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), виплачується й додаткова винагорода, передбачена постановою КМ України № 168 від 28.02.2022р., яка може становити до 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, при цьому, право на отримання такої додаткової винагороди також мають і військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної) комісії, а підставою для виплати цієї додаткової винагороди за вказаних обставин слугує довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення № 402, що видається командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини, та видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем. Вказана довідка, в свою чергу, є підставою для включення військовослужбовця до наказів командирів (начальників) про виплату такої додаткової винагороди.

При цьому, з наведених норм постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 грн. винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

З системного аналізу наведених норм права вбачається, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, встановлено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а також час перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.

Також вказані норми, які стосуються виплати спірної додаткової винагороди, оперують поняттям «поранення (контузія, травма, каліцтво)», до яких не відноситься захворювання.

Під час судового розгляду встановлено і не заперечується сторонами та обставина, що позивачем не надано докази його направлення під час перебування у відпустці на стаціонарне лікування начальником відповідного органу управління Служби правопорядку в гарнізонах або керівником територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, ще й до приватного підприємства Приватна виробнича фірма Ацинус.

Крім того, позивачем не надані докази оскарження ні наказу від 04.08.2023 року № 1758 "Про припинення виплат", ні наказу № 1820 від 17.08.2023 року.

При цьому, з дня повернення позивача до військової частини 28.09.2023 йому поновлено виплату грошового забезпечення, та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 25 від 28.09.2023 року нараховано і виплачено грошове забезпечення по день виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 27 від 30.09.2023 .

Так, позивачу, у серпні 2023 року нараховане та виплачене грошове забезпечення за 3 дні у період з 01.08.2023 по 03.08.2023, включно у розмірі 672 грн. 38 коп., а саме: 272 грн. 90 коп. - оклад; 58 грн. 06 коп. - оклад за військовим званням; 82 грн. 74 коп. - надбавка за вислугу років; 268 грн. 91 коп. - надбавка за особливості проходження служби, а також у вересні 2023 року нараховане та виплачене грошове забезпечення за 3 дні у період з 28.09.2023 по 30.09.2023, включно у розмірі 672 грн. 38 коп., а саме: 282 грн. 00 коп. - оклад; 60 грн. 00 коп. - оклад за військовим званням; 85 грн. 50 коп. - надбавка за вислугу років; 277 грн. 88 коп. - надбавка за особливості проходження служби, що підтверджується довідкою про заробітну плату позивача від 21.12.2023 № 1474/406.

Стосовно позовних вимог позивача щодо невиплати йому додаткової винагороди за січень 2023 року із розрахунку 100000 (сто тисяч) грн. на місяць, то суд зазначає наступне.

Представником позивача до суду не було надано доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або воєнних (бойових) діях у період з 01 січня по 31 січня 2023 року.

Крім того, відповідач зазначив, що з 01.01.2023 по 31.01.2023, позивач увесь час перебував за місцем тимчасової дислокації відповідача на території Бориславського району Херсонської області.

Згідно з наказом Головнокомандувача Збройних Сил України Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій № 26 від 02.02.2023 року Бериславський район Херсонської області чи окремі його території не входять до переліку районів ведення бойових дій у січні 2023 року.

Тобто позивачу у січні 2023 року правомірно було нараховано додаткову винагороду у розмірі 30000 грн.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача залишені без задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай