Справа № 420/21195/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов?язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 26.02.2023 року по 04.03.2023 року, з 05.03.2023 року по 10.03.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 26.02.2023 року по 04.03.2023 року, з 05.03.2023 року по 10.03.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він у період, зокрема, з 26.02.2023 року по 10.03.2023 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Водночас позивач стверджує, що під час проходження військової служби у спірний період він брав безпосередню участь в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, проте йому не було виплачено додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Не погоджуючись із вищезазначеною бездіяльністю Військової частини НОМЕР_3 , позивач звернувся до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою суду у справі №420/21195/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Під час розгляду справи від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.03.2023 року №67, позивачу було здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, у розрахунку 100 000 гривень на місяць за період з 26.02.2023 року по 28.02.2023 року (додаток 2 до наказу), а також згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.04.2024 року №215, позивачу також здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 01.03.2023 року по 02.03.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Натомість, стороною позивача на надано жодних легітимних доказів (копій бойових наказів, бойових розпоряджень, рапортів командирів підрозділів, відомостей з журналу бойових дій про виконання конкретно передбачених пунктом 2 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 завдань, за виконання яких нараховується підвищена до 100 000 гривень додаткова винагорода, тощо), які б не були враховані військовою частиною НОМЕР_1 при нарахуванні та виплаті позивачеві додаткової винагороди, і які б підтверджували наявність підстав для виплати останньому підвищеної до 100 000 гривень додаткової винагороди за період з 03.03.2023 року по 04.03.2023 року, та з 05.03.2023 року по 10.03.2023 року.

Також відповідач зазаначив у відзиві, що наявна у матеріалах справи довідка №3/746 від 05.02.2024 року надана для надання позивачу статусу учасника бойових дій відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (додаток 6 Постанови), та не є документом, що підтверджує наявність підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень на місяць в контексті вимог пункту 4 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260.

Відповідач у відзиві зауважив, що у період з 03.03.2023 року по 04.03.2023 року, та з 05.03.2023 року по 10.03.2023 року включно позивач не виконував бойові (спеціальні) завдання, визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 та розділом XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 як такі, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди у розрахунку 100 000 гривень на місяць, та, відповідно, не набув права на відповідні виплати. В іншій частині позовні вимоги є безпідставними з огляду на здійснення військовою частиною НОМЕР_1 відповідних виплат на користь позивача.

Також за час розгляду справи від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд у справі встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 01.09.2022 року по 11.09.2023 року включно, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.09.2022 року №195 та витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.09.2023 року №225.

В матеріалах справи наявна довідка, видана Військовою частиною НОМЕР_1 від 05.02.2024 року за №3/746 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в якій зазначено, що позивач дійсно у період з 26.02.2023 року по 04.03.2023 року, та з 05.03.2023 року по 10.03.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Бахмут, Донецька область. Підставою видачі довідки зазначено журнал бойових дій в/ч НОМЕР_1 інв.№75 дск. від 24.02.2023 року. Довідка відповідає за формою додатку 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 (в редакції Постанови КМУ №887 від 22.08.2023 року), якою затверджений Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. У довідці вказано, що вона є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій (особи з інвалідністю, внаслідок війни).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.03.2023 року №67, а також Додатку №1 до цього наказу, позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 26.02.2023 року по 28.02.2023 року. Факт нарахування додаткової винагороди пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 26.02.2023 року по 28.02.2023 року підтверджується довідкою про доходи позивача, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 від 26.01.2024 року за №14/536.

Разом з тим, згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати службового розслідування» від 16.01.2024 року №16 вбачається, що була встановлена розбіжність між стройовими наказами, бойовими розпорядженнями, позатерміновими донесеннями, журналом бойових дій військової частими НОМЕР_1 із перехресними поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , а також встановлена наявність потреби у відновленні обліку військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях у м. Бахмут за період ведення бойових дій військовою частиною НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 у лютому-березні 2023 року. Для належного фіксування періодів безпосередньої участі військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 були відібрані перехресні пояснення у військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які брали безпосередню участь у бойових діях у м. Бахмут протягом досліджуваних періодів, що відображено у Додатку №3. Таким чином, підтверджено найбільш імовірні з точки зору пояснень побратимів періоди виконання бойових (спеціальних) завдань безпосередньо в районах ведення бойових дій.

Відповідно до п. 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.01.2024 року №16 було вказано начальнику групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 підготувати проект наказу про виплату додаткової винагороди особовому складу військової частини НОМЕР_1 у розмірі 100 000 гри у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях, з урахуванням встановлених в ході розслідування даних (періодів безпосередньої участі, виконання завдань, встановлених в ході проведення службового розслідування та систематизованих у Додатку 3), за умови наявності відповідних підстав.

Згідно Додатку №3 «Достовірно встановлені періоди виконання бойових завдань військовослужбовців НОМЕР_1 » до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.01.2024 року №16, у позивача підтверджено період виконання бойових завдань лише з 28.02.2023 року по 02.03.2023 року (3 доби).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.04.2024 року №215, позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 01.03.2023 року по 02.03.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Факт нарахування додаткової винагороди за період безпосередньої участі у бойових діях з 01.03.2023 року по 02.03.2023 року підтверджується довідкою-розрахунком від 25.07.2024 року за №14/2917, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 .

Сторона позивача зверталась із адвокатськими запитами до Військової частини НОМЕР_1 у січні 2024 року та у квітні 2024 року щодо підстав ненарахування позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць у період з лютий-березень 2023 року, водночас у відповідях від 03.02.2024 року та 07.05.2024 року, за твердженням сторони позивача, відповідей від військової частини фактично надано не було.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року, за спірний період, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом у справі №420/21195/24.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних позивачем дій суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 2 та ст. 8 КАС України однією із засад адміністративного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Дослідивши адміністративний позов, відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби закріплено у Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року (далі Закон України №2232-XII).

Згідно ст.1 Закону України №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 року (далі Закон України №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За ч.1 ст. 9 Закону України №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ст. 10 Закону України №2011-XII).

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 (далі постанова №704) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (п.3 постанови №704).

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан, який продовжує свою дію й по теперішній час.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року була прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова №168) із змінами, внесеними згідно з постановами КМУ №217 від 07.03.2022 року, №350 від 22.03.2022 року, №400 від 01.04.2022 року, №754 від 01.07.2022 року, №793 від 07.07.2022 року, №1066 від 27.09.2022 року, №1146 від 08.10.2022 року, №43 від 20.01.2023 року.

Згідно п.1 постанови №168 (у редакції, чинній з 21.01.2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів.

Постанову №168 було доповнено пунктом 2-1 згідно з постановою КМУ №793 від 07.07.2022 року застосовується з 24.02.2022 року (в редакції Постанови КМУ №43 від 20.01.2023 року), а саме п.2-1 установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260) (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно п.1 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення згідно з цим Порядком виплачується: військовослужбовцям, які проходять військову службу в апаратах Міністерства оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, військовій частині НОМЕР_4 .

Відповідно п.2 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належить, зокрема, додаткова винагорода на період дії воєнного стану.

За п.8 Розділу І Порядку №260 одноразові додаткові види виплачуються в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України (п.17 Розділу І Порядку №260).

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України встановлені рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмами №НР 248/1298 від 25 березня 2022 року та від 18 квітня 2022 року №НР 248/1529, окремим дорученням Міністра оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 року, які протягом спірного періоду регулювали ті питання, які необхідні для належного виконання пункту 1 Постанови № 168, та згідно з п. 2-1 Постанови №168 підлягають застосуванню до спірних відносин.

Пунктом 3 телеграми №НР 248/1298 встановлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойового наказу (бойового розпорядження), журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення, або постової відомості; рапорту (донесення) командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини, до якої відряджений військовослужбовець.

Так, Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022 року (далі Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України, та застосовується з 01.06.2022 року.

Абзацом 3, 4 п. 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Відповідно до п. 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

У наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Отже, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком Окремого доручення.

Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 року №44 було внесено зміни до Порядку №260 від 07.06.2018 року, та доповнено останній розділом XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану». Приписи розділу XXXIV Порядку №260 застосовуються з 01.02.2023 року.

Згідно п.2 розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

100 000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах):

під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника;

із здійснення польотів у районах ведення воєнних (бойових) дій, ведення повітряного бою;

у районах ведення воєнних (бойових) дій з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії;

на території противника (в тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях);

з вогневого ураження повітряних (морських) цілей противника;

з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту;

кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування);

у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;

За п. 3 розділу XXXIV Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до п.4 розділу XXXIV Порядку №260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

За п.8 розділу XXXIV Порядку № 260 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п.9 розділу XXXIV Порядку №260).

В окремому дорученні від 23.06.2022 №912/з/29 Міністр оборони визначив, що необхідно розуміти під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів", до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

П. 3 цього окремого доручення установлено, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ, штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку.

Отже, якщо військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених п. 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абз. 3 п. 3 та абз. 4 п. 4 окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29.

Враховуючи зазначене, для отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої Постановою №168, військовослужбовцю необхідно безпосередньо брати участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів та виконувати бойові (спеціальні) завдання згідно п.2 розділу XXXIV Порядку №260, з обов`язковим підтвердженням такої участі довідкою, зміст та форма якої повинні відповідати додаткам №1, 2 окремого доручення №912/з/29.

Як було встановлено судом за час розгляду справи, за наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.03.2023 року №67, позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 26.02.2023 року по 28.02.2023 року, що підтверджується довідкою про доходи позивача, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 від 26.01.2024 року за №14/536.

Крім того, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.04.2024 року №215, позивачу здійснено нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях за період з 01.03.2023 року по 02.03.2023 року, що підтверджується довідкою-розрахунком від 25.07.2024 року за №14/2917, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 .

Вищевказані обставини доводять відсутність протиправної бездіяльності Військової частини щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а саме з 26.02.2023 року по 28.02.2023 року, та з 01.03.2023 року по 02.03.2023 року, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпечення ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування під час такої участі у бойових діях чи здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період з 03.03.2023 року по 04.03.2023 року, а також з 05.03.2023 року по 10.03.2023 року.

Щодо посилань позивача на довідку, видану Військовою частиною НОМЕР_1 від 05.02.2024 року за №3/746 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, суд погоджується з твердженням відповідача про те, що зазначена довідка видана за формою додатка 6 до Постанови КМУ від 20.08.2014 року №413 для надання позивачу статусу учасника бойових дій, а ні за формою, визначеною окремими дорученням від 23.06.2022 №912/з/29, а тому не є документом, що підтверджує наявність підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень на місяць в контексті вимог пункту 4 розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260.

Щодо посилання представника позивача на наданий до матеріалів справи витяг із журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 інв.№75 дск. від 24.02.2023 року суд враховує твердження Військової частини НОМЕР_1 про те, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 16.01.2024 року №16, під час службового розслідування була встановлена розбіжність між стройовими наказами, бойовими розпорядженнями, позатерміновими донесеннями, журналом бойових дій військової частими НОМЕР_1 із перехресними поясненнями військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 . За результатами проведеного службового розслідування були достовірно встановлені періоди виконання бойових завдань військовослужбовців НОМЕР_1 в тому числі і позивачем, за які йому було нараховано суми додаткової винагороди.

Сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків у військовій частині під час дії воєнного стану не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи(частина 1 ст. 72 КАС України). При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. При цьому достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Враховуючи вищезазначені обставини суд доходить висновку, що доводи позивача щодо протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 за період з 03.03.2023 року по 04.03.2023 року, та з 05.03.2023 року по 10.03.2023 року у розмірі до 100 000 грн., є такими, що не доведені належними та достатніми доказами, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в цій частині є такими, що задоволенню не підлягають.

Виходячи з наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд не вбачає підстав для розгляду клопотання відповідача про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У суду відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України,.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов?язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не провадити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.