Справа № 160/5730/24
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2024 рокуСправа №160/5730/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
-зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити розрахунок та виплату позивачу ОСОБА_1 , починаючи з 23.01.2024 пенсії згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 №889 ''Про державну службу" та відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 "Про державну службу", розмір якої обчислити з урахуванням: «посадового окладу, надбавки за ранг та надбавки за вислугу років, зазначених у довідці №61 від 23.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року; отриманих в грудні 2023 року надбавки за інтенсивність праці, премії місячної та матеріальної допомоги в частині, що відповідає календарному місяцю, зазначених в довідці №62 від 23.01.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби».
В обґрунтування позовних вимог вказано, що при переведенні позивача з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 відповідачем протиправно, на думку позивача, не враховано довідку про заробітну плату від 23.01.2024 №62. Позивач вважає, що такі дії відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають прийматися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача. З огляду на вказане позивач просила задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №1058. З 23.01.2024 отримує пенсію відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу». Позивач не погодилась із розрахунком пенсії за віком здійсненим відповідно до Закону України Про державну службу згідно довідок про складові заробітної плати, наданих до заяви від №61 від № 62 від 23.01.2024. Відповідач вказує, що КМУ прийнято постанову від 29.12.2023 №1409 Питання оплати праці державних службовців 2024 році яка набрала чинності 01.01.2024, згідно якої змінені умови оплати праці державних службовців та затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів держаних органів у 2024 році та перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад. Пунктом 3 вказаної постанови встановлено, що схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році та положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 Питання оплати праці працівників державних органів не застосовується до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби. Відповідачем проведено класифікацію посад державних службовців. Станом на теперішній час Кабінетом Міністрів України не внесено зміни до Постанови №622 щодо порядку призначення пенсій державним службовцям з урахуванням зміни умов оплати праці державних службовців визначених постановою від 29.12.2023 №1409 Питання оплати праці державних службовців 2024 році. Відповідач вважає, що вимоги позивача щодо врахування довідок про складові заробітної плати №61 та №62 при розрахунку розміру її пенсії повністю суперечать положенням п. 4 Порядку №622 та дані зазначені в них, про складові заробітної плати розраховані відповідно до різних нормативних документів, що регулювали оплату праці до 01.01.2024 та регулюють після зміни умов оплати праці з 01.01.2024. Після прийняття Кабінетом Міністрів України відповідних змін до Порядку №622, призначені після 01.01.2024 пенсії державним службовцям будуть перераховані. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З 23.01.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу».
До заяви позивачем надано, зокрема:
- Довідка від 23.01.2024 №61 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року;
- Довідка від 23.01.2024 №62 «Про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби» станом на грудень 2023 року.
Пенсія обчислена позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі кваліфікації посад у 2024 році» (далі - Постанова №1409) у розмірі 60 % від заробітної плати, розрахованої згідно Довідки від 23.01.2024 №61 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на січень 2024 року.
Тобто, при перерахунку пенсії відповідачем не врахована Довідка від 23.01.2024 №62 станом на грудень 2023 року.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Відповідно до п.п.1 п.2 розд. ХІ Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 (далі - Закон №889) Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723 (далі - Закон №3723-ХІІ) втратив чинність, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у пункті 10 і 12 розділу ХІ цього Закону.
Згідно п.10 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до п.12 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з ч.1 ст.37 Закону №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону №1058, та мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Тобто, за умови перебування станом на 01.05.2016 на посаді, віднесеної до державної служби, за наявності станом на вказану дату стажу не менш 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723 та актами Кабінету Міністрів України, позивач мав право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідачем реалізовано право позивача на отримання пенсії відповідно до ст.37 Закону №37.
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723 пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ч.8 ст.37 Закону №3723 визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 затверджений Порядок призначення пенсії деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).
Пунктом 4 Порядку №622 встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Пунктом 5 Порядку №622 встановлено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.
Таким чином, до заробітку для обчислення пенсії включаються не тільки посадовий оклад, надбавка за ранг та надбавка за вислугу років, а й інші виплати, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач обчислив основний розмір належної позивачу пенсії, на підставі довідки від 23.01.2024 №61, із розрахунку 60% від середньомісячного заробітку з середньомісячного заробітку, виходячи із таких складових:
- надбавка за ранг (6 ранг) 500,00 грн.;
надбавка за вислугу років (30%) (за стаж державної служби 33 роки) 3556,50 грн;
При цьому, суд враховує, що відповідачем під час розрахунку основаного розміру пенсії позивача не враховані інші виплати (крім посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років) за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, які вказано у довідці від 23.01.2024 №62.
Як вбачається із вказаної довідки, остання видана позивачу для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723 про розмір надбавки, премії та інші виплати за грудень 2023 року (надбавка за інтенсивність праці, премія місячна).
У довідці зазначено, що на всі види оплати праці, включені у довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особових рахунків, платіжних відомостей або інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату за грудень 2023 року.
З 01.01.2024 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», якою затверджено такі, що додаються: схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році; перелік типових посад державної служби в межах рівнів посад.
Пунктом 4 цієї Постанови установлено, що:
схема посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів у 2023 році та Положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 Питання оплати праці працівників державних органів, не застосовуються до державних службовців державних органів, що провели класифікацію посад державної служби;
під час переведення державних службовців на інші посади державної служби застосовується перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних підкатегорій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 Питання оплати праці працівників державних органів , для визначення підкатегорії посади державної служби, необхідної для встановлення рівнозначності посади.
Суд зазначає, що довідка від 23.01.2024 №62 видана позивачу для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889 пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723 про розмір надбавки, премії та інші виплати за грудень 2023 року, тобто за період до дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році», яка упорядкує умови оплати праці державних службовців державних органів на основі класифікації посад Кабінет Міністрів України з 01.01.2024, при цьому, Постанова №622 на час виникнення спірних правовідносин є чинною.
З огляду на викладене, довідка від 23.01.2024 №62, підлягає врахуванню відповідачем при вирішенні питання про перехід позивача на пенсію за віком за ст.37 Закону №3723.
Враховуючи те, що під час розрахунку середнього заробітку для обчислення розміру належної пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723 відповідач не врахував всі складові заробітної плати, тобто діяв в супереч своїм повноваженням та не у спосіб, визначений чинним законодавством з питань пенсійного забезпечення, суд вважає за необхідне, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування позивачу довідки від 23.01.2024 №62 про заробітну плату при переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону №3723.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу з 23.01.2024 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 23.01.2024 №61 та №62, з урахуванням виплачених сум, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п.4 ч.2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки відповідачем протиправно не враховано всіх складових заробітної плати, водночас, судом було встановлено, що відповідач під час розрахунку середнього заробітку для обчислення розміру належної позивачу пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону №3723 мав врахувати усі види виплат, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме здійснення перерахунку призначеної позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723 згідно довідки від 23.01.2024 №62.
Таким чином, з урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок позивачу з 23.01.2024 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 23.01.2024 №61 та №62, з урахуванням виплачених сум.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не врахування ОСОБА_1 довідки 23.01.2024 №62 про заробітну плату при переведенні на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 23.01.2024 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках від 23.01.2024 №61 та №62, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя О.В. Маковська