Справа № 320/2579/20
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м. Київ № 320/2579/20

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , третя особа Командування Повітряних Сил Збройних Сил України,

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-2), третя особа: Командування Повітряних Сил Збройних Сил, в якому просить суд:

визнати протиправним рішення Військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати наказ Військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2019 року № 395 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності;

скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 позбавлено премії на честь 28-ї річниці до Дня Незалежності України;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити позивачу кошти у сумі 1000,00 грн відповідно до телеграми Міністра оборони України НР 248/6133, невиплачених ОСОБА_1 , у зв`язку з притягненням його до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його протиправно притягнуто до дисциплінарної відповідальності із порушенням процедури службового розслідування і як наслідок протиправно позбавлено премії на честь 28-ї річниці до Дня Незалежності України. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя Харченко С.В.) від 06 квітня 2020 року відкрито провадження у справі.

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку на підставі Рішення Вищої ради правосуддя № 411/0/15-24 від 13 лютого 2024 року «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» та відрахуванням зі штату Київського окружного адміністративного суду відповідно до наказу голови суду № 2-ктр/гс від 15 лютого 2024 року, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2024 року справа розподілена судді Жуковій Є.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року прийнято справу №320/2579/20 до провадження судді Жукової Є.О.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 11 листопада 1971 року є військовослужбовцем та проходить службу в Збройних Силах України.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 19 червня 2017 року позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.25).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2019 року №311 призначено службове розслідування по факту зниження оцінки за несення бойового чергування (а.с.15).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 16 липня 2019 року №349 продовжено термін розслідування до 13 серпня 2019 року.

За наслідками службового розслідування складено акт, відповідно до якого встановлено, що 23 червня 2019 року приблизно о 18 год 40 хв у м. Васильків виключають електропостачання. О 19 год 30 хв оперативному черговому командного пункту капітану ОСОБА_3 поступає команда від оперативного чергового 192 ЦУО ПВК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника Пужай-Череда включитись від резервних агрегатів живлення. 19 год 31 хв капітан ОСОБА_3 передає команду оперативному черговому командного пункту Військової частини НОМЕР_4 майору ОСОБА_1 19 год 38 хв майор ОСОБА_1 доповідає, що включився від резервних агрегатів живлення. Як виявилося пізніше, та виходячи з пояснень, наданих майором ОСОБА_1 , у агрегатів живлення виникла несправність і вдалось їх запустити лише о 20 год 32 хв. Про даний факт майор ОСОБА_1 не доповів, а приховав даний факт, доповівши, що команду виконав. В поясненнях майор ОСОБА_1 вказав, що про відключення електромережі він не міг доповісти ОЧКП бригади, так як при пропаганді електромережі відсутній будь-який зв`язок з ртбр, що не відповідає дійсності, так як справність провідних каналів зв`язку не залежить від справності електромережі. Крім того, існують резервні канали зв`язку.

Своїми діями майор ОСОБА_1 порушив вимоги статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункт 2.5 «Інструкції з організації внесення та забезпечення бойового чергування з протиповітряної оборони в Повітряних Силах Збройних Сил України», затвердженої наказом командувача Повітряних Силах Збройних Сил України від 30 серпня 2016 року №5т. Вина майора ОСОБА_1 виражається у формі недбалості (а.с.13-14).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2019 року №395 майору ОСОБА_1 оголошено зауваження (а.с.12).

У зв`язку із прийняттям наказу від 08 серпня 2019 року №395 позивача позбавлено премії до 28-ї річниці Незалежності України у розмірі 1000 грн.

Позивач звернувся зі скаргою на рішення відповідача 1 щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії до 28-ї річниці Незалежності України у розмірі 1000грн (а.с.18-19).

Листом Офісу Президента України від 20 листопада 2019 року №22/070102-10 звернення позивача направлено за належністю до Міністерства оборони України (а.с.20).

Листом Військової частини НОМЕР_2 від 28 листопада 2019 року №175/30/272/937 позивача повідомлено, що підстав для розгляду його скарги немає (а.с.24).

Не погодившись із притягненням до дисциплінарної відповідальності та позбавленням премії до 28-ї річниці Незалежності України у розмірі 1000 грн, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склалась між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої преамбули Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, цей статут, серед іншого, визначає види заохочень та дисциплінарних стягнень, а також права командирів щодо їх застосування.

Так, частинами 1, 2, 4 статті 13 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заохочення є важливим засобом виховання військовослужбовців і зміцнення військової дисципліни.

Кожний командир у межах прав, наданих йому цим Статутом, зобов`язаний заохочувати підлеглих військовослужбовців за старанність, розумну ініціативу та сумлінне виконання службових обов`язків.

Заохочення має бути заслуженим. При визначенні виду заохочення враховується характер заслуг військовослужбовця та його ставлення до служби за попередній час.

Статтею 27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначалося, що до офіцерів застосовуються такі заохочення: а) оголошення подяки; б) зняття раніше накладеного дисциплінарного стягнення; в) нагородження грамотою, цінним подарунком або грошовою премією; г) занесення прізвища до Книги пошани військової частини (корабля); д) дострокове присвоєння чергового військового звання до полковника, капітана 1 рангу включно; е) нагородження заохочувальними відзнаками Міністерства оборони Україн.

Відповідно до статті 32 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, що має дисциплінарні стягнення, заохочується шляхом зняття накладеного раніше стягнення. Право знімати дисциплінарні стягнення належить тому командирові, який їх накладав, та його прямим начальникам. Одночасно військовослужбовцю може бути знято лише одне дисциплінарне стягнення.

Як було встановлено судом вище, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2020 року № 395 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді зауваження.

Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2020 року № 395 був виданий за результатами службового розслідування по факту порушення позивачем правил несення бойового чергування.

В ході службового розслідування було встановлено, що 23 червня 2019 року позивач перебував на бойовому чергуванні та виконував обов`язки оперативного чергового командного пункту Військової частини НОМЕР_4 (довідково - Військова частина НОМЕР_4 підпорядковується військовій частині НОМЕР_1 та є, відповідно, батальйоном у складі бригади).

Бойове чергування - це особливий вид чергування спеціально призначених сил та засобів Збройних Сил, постійно готових до виконання завдань, що виникають раптово, своєчасного передавання наказів, команд, розпоряджень на приведення Збройних Сил у вищі ступені бойової готовності, забезпечення керування ними під час підготовки та ведення бойових дій, оборони повітряного простору і захисту державного кордону від агресії.

Військовою частиною НОМЕР_4 здійснювалося бойове чергування в системі протиповітряної оборони держави щодо виявлення повітряного нападу або застосування зброї масового ураження у повітряному просторі у визначеному районі відповідальності. Під час несення бойового чергування позивачем, відбулося раптове припинення електроживлення Військової частини НОМЕР_4 , що спричинило зупинку роботи радіолокаційних станцій та, як наслідок, унеможливлювало ведення спостереження за повітряним простором у районі відповідальності Військової частини НОМЕР_4 з метою виявлення повітряних загроз.

Для забезпечення безперервної роботи радіолокаційних станцій, передбачена можливість їхньої роботи від автономних агрегатів живлення (дизельних генераторів).

У межах службового розслідування було встановлено, що орієнтовно о 18 год 40 хв 23 червня 2019 року у м. Василькові, де розташовується Військова частина НОМЕР_4 , було припинено електроживлення. Як наслідок, о 19 год 31 хв 23.06.2019 року (після припинення електроживлення) оперативний черговий Військової частини НОМЕР_1 (бригади) віддав наказ оперативному черговому військової частини НОМЕР_4 (підпорядкований батальйон), обов`язки якого виконував позивач, увімкнути радіолокаційні станції від автономних агрегатів живлення (дизельних генераторів).

О 19 год 38 хв 23 червня 2019 року позивач, виконуючи обов`язки оперативного чергового військової частини НОМЕР_4 , доповів оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 про виконання раніше відданого наказу та увімкнення радіолокаційних станцій від автономних агрегатів живлення. Однак, як виявилося згодом, станом на момент доповіді позивача про виконання наказу, радіолокаційні станції насправді увімкнені не були та не здійснювали спостереження за повітряним простором протягом години з моменту віддання наказу позивачу на увімкнення радіолокаційних станцій від автономних агрегатів живлення та увімкнулися лише о 20 год 32 хв 23 червня 2019 року.

При цьому позивач не зробив жодної доповіді оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 щодо неможливості увімкнення радіолокаційних станцій.

Відповідно до пункту 2.5 наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 30.08.2016 року № 5т оперативний черговий командного пункту негайно повинен доповідати оперативному черговому вищого рівня (оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 ) про будь-яку несправність техніки та порушення зв`язку.

У даному випадку позивач, як оперативний черговий Військової частини НОМЕР_4 , повинен був негайно доповісти оперативному черговому Військової частини НОМЕР_1 про несправність автономних агрегатів живлення та неможливість увімкнення радіолокаційний станцій. Натомість, увівши в оману командний пункт вищого рівня, позивач доповів про увімкнення радіолокаційний станцій від автономних агрегатів живлення, що не відповідало дійсності та фактично спричинило тимчасове зниження боєготовності підрозділу.

Таким чином, позивач, виконуючи обов`язки оперативного чергового командного пункту Військової частини НОМЕР_4 , порушив вимоги пункту 2.5 наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 30 серпня 2016 року № 5т, який регламентує порядок несення бойового чергування, зокрема, в частині щодо обов`язку оперативного чергового негайно доповідати про будь-яку несправність техніки та порушення зв`язку, чим вчинив дисциплінарне правопорушення.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту «а» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Пунктом «а» статті 71 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено, що командир полку (корабля 1 рангу), бригади, дивізії щодо підлеглих офіцерів має право робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану.

Відповідно до статей 83, 84, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Враховуючи те, що військовою частиною НОМЕР_1 було повністю дотримано порядок накладення дисциплінарного стягнення на позивача, зокрема: прийняттю рішення про накладення дисциплінарного стягнення передувало службове розслідування, вид дисциплінарного стягнення, застосованого до позивача, передбачений Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України, командир Військової частини НОМЕР_1 щодо позивача мав право та необхідну дисциплінарну владу для накладення дисциплінарного стягнення, при накладенні стягнення було враховано характер правопорушення та попередню поведінку правопорушника, Військова частина НОМЕР_1 правомірно вважає, що під час видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2020 року № 395 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, вона діяла у спосіб та у межах, визначених законодавством, а тому підстав для визнання його протиправним та скасування - немає.

Щодо порушень порядку проведення службового розслідування, на які вказує позивач, суд зазначає, що права військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, визначені пунктом 3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.

Так, військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

У матеріалах службового розслідування наявні письмові пояснення позивача щодо предмету службового розслідування, надані особисто позивачем 12.07.2019 року, що вказує на обізнаність останнього про факт проведення службового розслідування відносно нього. Тому, твердження позивача про те, що він не знав про підстави проведення службового розслідування не відповідають дійсності, адже пояснення він надавав конкретно по факту порушення, за яке на нього пізніше було накладено дисциплінарне стягнення з посиланням на наказ про призначення службового розслідування, про що є вказівка у поясненні з особистим підписом позивача про ознайомлення.

Твердження позивача про позбавлення його права бути ознайомленим з правами, які він мав під час проведення розслідування, теж не відповідають дійсності, адже у поясненнях позивача, наданих в ході службового розслідування, наявний його особистий підпис у графі про доведення до нього прав та обов`язків, визначених Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.

Крім того, у своїх поясненнях по факту службового розслідування позивач не висловив будь-яких пропозицій, заяв, клопотань, а лише висловив прохання «суворо не карати». Враховуючи таке прохання а також те, що правопорушення позивача не призвело до заподіяння значної шкоди, до нього було застосовано найбільш м`який вид дисциплінарного стягнення, яке може бути застосовано до офіцерів («зауваження»).

Разом з тим, обов`язок особи, яка проводить службове розслідування, реалізовувати права тих, відносно кого проводиться службове розслідування, законодавством також не передбачений. Тому, враховуючи принцип диспозитивності права, особа, відносно якої проводиться службове розслідування особисто розпоряджається наданими їй правами, в тому числі й особисто може визначати обсяг прав, які вона бажає реалізувати та спосіб реалізації таких прав.

Тобто, позивач жодним чином не був позбавлений прав, наданих йому на час проведення службового розслідування, і мав можливість реалізувати їх у межах та у спосіб, визначений законодавством.

Оскільки на момент видання наказу про застосування до військовослужбовців заохочення у виді грошової премії до 28 річниці Незалежності України, у позивача було не зняте дисциплінарне стягнення у виді зауваження, то відповідачем 1 правомірно не включено у наказ про преміювання.

Підстав для визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2019 року № 395 в частині притягнення позивача до відповідальності судом не встановлено.

Тому, в силу дії статті 32 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець, що має дисциплінарні стягнення, заохочується шляхом зняття накладеного раніше стягнення, командир Військової частини НОМЕР_1 на момент видання наказу про заохочення військовослужбовців військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 шляхом виплати грошової премії, не мав права застосовувати до позивача заохочення до зняття раніше накладеного дисциплінарного стягнення.

Таким чином, Військова частина НОМЕР_1 щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення та не застосування до нього заохочення у виді виплати грошової премії діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Військовою частиною НОМЕР_2 було розглянуто скаргу позивача від 25 жовтня 2019 року та надано відповідь від 28 листопада 2019 року, №175/30/272/937, де було зазначено, що на підставі статті 88 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду.

У відповідності до статті 17 Закону України «Про звернення громадян» скарга на рішення може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням.

Так, позивач в своєму позові зазначає, що дізнався про оскаржуваний наказ саме 18 вересня 2019 року, а не 14.10.2019 року, коли прибув з відпустки, з якої має рахуватися місячний термін на звернення до старшого командира.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідачем 2 було розглянуто скаргу позивача від 25 жовтня 2019 року та надано відповідь від 28 листопада 2019 року, №175/30/272/937.

Враховуючи вищевикладене, відповідач 2 дотримався вимог чинного законодавства щодо розгляду звернення громадян та не порушував вимоги статті 19 Закону України «Про звернення громадян» та статті 40 Конституції України.

Отже, виходячи з вищевикладеного, підстави у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_2 відсутні.

Враховуючи наведені обставини, наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та рішення про позбавлення премії до 28 річниці Незалежності України, прийнято у порядку, у спосіб та у межах наданих законом повноважень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачі по справі, як суб`єкти владних повноважень, виконали покладений на них обов`язок щодо доказування правомірності вчинених ними дій та прийняття оскаржуваних рішень.

Натомість, позивачем не надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовує позовні вимоги.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.