Справа № 200/5647/24
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Справа№200/5647/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Галатіної О.О. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, відповідно до якої просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №67 від 06.08.2024 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 30 липня 2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 , згідно трудової книжки НОМЕР_1 :

до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи на ТОВ «Контакт» за професією електрозварника ручної зварки 5 розряду з 18.08.2014 по 08.06.2015, з 10.09.2015 по 20.01.2016, з 15.06.2016 по 07.07.2023, період служби в лавах Радянської армії з 11.11.1987 по 18.11.1989, період роботи в Дружківському ордену Леніна машинобудівному заводі імені 50-річчя Радянської України учнем електрозварника ручної зварки з 26.12.1989 по 07.06.1990, електрозварником ручної зварки з 07.06.1990 по 12.11.2002;

до загального страхового стажу період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 28.11.2003 по 01.03.2004, з 01.01.2002 по 12.11.2002;

та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з дати набуття пенсійного віку, з 06 липня 2024 року на підставі п. «б» ст 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІІ 2Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що він звернувся до Пенсійного фонду із заявами про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак рішеннями відповідача позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, разом з цим, до страхового стажу та до пільгового стажу за Списком №2 не зараховано певні періоди роботи позивача. При цьому, позивач посилається на рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву. Відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали подати до суду відзиву на позовну заяву з доказами на його підтвердження з одночасним надісланням (наданням) його копії та доданих до нього документів позивачу.

03 вересня 2024 року від ГУ ПФУ в Полтавській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що 30.07.2024 Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2. До заяви додано: паспорт, код довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, військовий квиток, диплом, трудову книжку, накази про атестацію робочих місць. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області. Згідно з аналізу заяви позивача та наданих ним документів винесено рішення № 67 від 06.08.2024, яким відмовлено позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах, згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону 1058, у зв`язку з відсутністю загального та пільгового стажу роботи, підтверджених в установленому законодавством порядку.

До пільгового стажу не враховано період роботи, згідно пільгової довідки від 12.06.204 № 60, оскільки довідка не відповідає формі довідки згідно Додатку 5 Порядку 22-1, а саме відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера або дані про відсутність даних посад в штатному розписі та не зазначена загальна тривалість пільгового стажу.

До загального страхового стажу не враховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 28.11.2003 по 01.03.2004, згідно трудової книжки від 20.07.1987 НОМЕР_2 , оскільки не зазначено, що виплата матеріальної допомоги здійснювалася в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Період роботи з 14.07.1994 по 12.11.2002 зараховано частково по 31.12.2001, оскільки за період з 01.01.2002 по 12.11.2002 відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, даний період доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки.

Зазначає, що пільговий стаж роботи відсутній, загальний страховий стаж становить 27 роки 03 місяці 27 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вважає дії Головного управління ПФУ в Полтавській області щодо відмови Позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 правомірними.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту № НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , 30.07.2024 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності документи позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, яким прийнято рішення № 67 від 06.08.2024, яким відмовлено позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах, згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону 1058, у зв`язку з відсутністю загального та пільгового стажу роботи, підтверджених в установленому законодавством порядку.

Згідно вищезазначеного рішення до заяви додано: паспорт, код довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, військовий квиток, диплом, трудову книжку, накази про атестацію робочих місць.

До пільгового стажу не враховано період роботи, згідно пільгової довідки від 12.06.204 № 60, оскільки довідка не відповідає формі довідки згідно Додатку 5 Порядку 22-1, а саме відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера або дані про відсутність даних посад в штатному розписі та не зазначена загальна тривалість пільгового стажу.

До загального страхового стажу не враховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 28.11.2003 по 01.03.2004, згідно трудової книжки від 20.07.1987 НОМЕР_2 , оскільки не зазначено, що виплата матеріальної допомоги здійснювалася в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Період роботи з 14.07.1994 по 12.11.2002 зараховано частково по 31.12.2001, оскільки за період з 01.01.2002 по 12.11.2002 відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, даний період доцільно підтвердити додатковими документами або результатами перевірки, проведеної за заявою власника трудової книжки.

Пільговий стаж роботи відсутній, загальний страховий стаж становить 27 роки 03 місяці 27 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до копії трудової книжки сер. НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), Позивач:

- з 11.11.1987 по 18.11.1989 проходив військову службу у лавах Радянської армії (запис 3);

- з 26.12.1989 по 07.06.1990 працював учнем електрозварника ручної зварки (4);

- з 07.06.1990 по 12.11.2002 працював електрозварником ручної зварки (запис 5-12);

- з 26.11.2002 по 20.11.2003 отримував допомогу по безробіттю (запис 13-14);

- з 18.08.2014 по 08.06.2015 працював електрозварником ручної зварки (запис 21-22);

- з 10.09.2015 по 20.01.2016 - працював електрозварником ручної зварки (запис 23-24);

- з 15.06.2016 по теперішній час працює електрозварником ручної зварки (запис 25).

Записів про звільнення з періоду роботи позивача з 15.06.2026 року трудова книжка не містить.

Згідно розрахунку стажу позивача (в частині спірних періодів), до пільгового стажу не зараховано періоди:

- з 11.11.1987 по 13.1.1989;

- з 26.12.1989 по 31.12.2001;

- з 18.08.2014 по 08.06.2015;

- з 10.09.2015 по 20.01.2016;

- з 15.06.2016 по 31.03.2022.

з 28.11.2003 по 01.03.2004 та з 01.04.2022 по 07.07.2023 (відомості відсутні).

Згідно довідки від 12.06.204 № 60 про підтвердження наявного пільгового трудового стажу, ОСОБА_1 працював з 18.04.2014 по 08.06.2015 за професією електрозварник ручної зварки 5 р та виконував зварювальні роботи підвищеної складності, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ код КП 33 підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003;

з 10.09.2015 по 20.01.2016 за професією електрозварник ручної зварки 5 р та виконував зварювальні роботи підвищеної складності, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ код КП 33 підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003;

з 15.06.2014 по 07.07.2023 за професією електрозварник ручної зварки 5 р та виконував зварювальні роботи підвищеної складності, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ код КП 33 підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003.

Відповідно до витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) відносно ОСОБА_1 відомості за спірний період з 01.01.2002 по 12.11.2002 відсутні.

Спірним питанням по даній адміністративній справі є правомірність відмови відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах та зарахуванні до пільгового та страхового стажу за Списком №2 певних періодів роботи.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України Про пенсійне забезпечення.

Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 статті 4 КАС Україниїх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача за Спискм №2 спірних періодів з 18.04.2014 по 08.06.2015, з 10.09.2015 по 20.01.2016, з 15.06.2014 по 07.07.2023, з 26.12.1989 по 07.06.1990, з 01.01.2002 по 12.11.2002, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що до пільгового стажу не враховано період роботи, згідно пільгової довідки від 12.06.204 № 60, оскільки довідка не відповідає формі довідки згідно Додатку 5 Порядку 22-1, а саме відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера або дані про відсутність даних посад в штатному розписі та не зазначена загальна тривалість пільгового стажу.

До пільгового стажу не враховано період роботи з 01.01.2002 по 12.11.2002, оскільки відсутні дані в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно довідки від 12.06.204 № 60 про підтвердження наявного пільгового трудового стажу, ОСОБА_1 працював з 18.04.2014 по 08.06.2015 за професією електрозварник ручної зварки 5 р та виконував зварювальні роботи підвищеної складності, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ код КП 33 підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003;

з 10.09.2015 по 20.01.2016 за професією електрозварник ручної зварки 5 р та виконував зварювальні роботи підвищеної складності, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ код КП 33 підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003;

з 15.06.2014 по 07.07.2023 за професією електрозварник ручної зварки 5 р та виконував зварювальні роботи підвищеної складності, що передбачено Списком №2 розділ ХХХІІІ код КП 33 підстава Постанова КМУ №36 від 16.01.2003.

Відповідно до витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (фориа ОК-5) відносно ОСОБА_1 відомості за спірний період з 01.01.2002 по 12.11.2002 відсутні.

Як вже встановлено судом та зазначено вище, згідно записів трудової книжки позивача сер. НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), Позивач:

- з 26.12.1989 по 07.06.1990 працював учнем електрозварника ручної зварки (4);

- з 07.06.1990 по 12.11.2002 працював електрозварником ручної зварки (запис 5-12);

- з 18.08.2014 по 08.06.2015 працював електрозварником ручної зварки (запис 21-22);

- з 10.09.2015 по 20.01.2016 - працював електрозварником ручної зварки (запис 23-24);

- з 15.06.2016 по теперішній час працює електрозварником ручної зварки (запис 25).

Відповідно суд наголошує, що трудова книжка позивача містить достатні дані для визначення періодів роботи в якості пільгового стажу без надання відповідних уточнюючих довідок.

Також, судом встановлено, що відповідно до роздруківки з довідки ОК5 (в частині спірних періодів), вбачається про пільговий характер роботи Позивача у зазначені періоди за кодом підстави для обліку спецстажу ЗП3013Б1.

Згідно абз. 1 ч.1 ст.24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

За приписами ч.6 ст.20 Закону № 1058 страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон №2464) страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Зокрема ч.1 ст.4 Закону №2464 встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.

Як передбачено частиною 2 ст. 25 Закону № 2464 у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (п. 171.1 ст. 171).

Згідно ч.1 ст.16 Закону №1058 застрахована особа має право, зокрема, отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, у тому числі в письмовій формі; вимагати від страхувальника сплати страхових внесків, у тому числі в судовому порядку.

За змістом вищезазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Таким чином суд наголошує, що обов`язок по сплаті страхових внесків не може обмежувати права робітника на отримання пенсійних виплат.

Щодо посилання відповідача у спірному рішенні на те, що довідка від 12.06.204 № 60 не відповідає формі довідки згідно Додатку 5 Порядку 22-1, а саме відсутні підписи начальника відділу кадрів та головного бухгалтера або дані про відсутність даних посад в штатному розписі та не зазначена загальна тривалість пільгового стажу, суд зауважує, що певні недоліки щодо заповнення довідок не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 30 листопада 2018 року у справі №235/4179/17.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд зазначає, що відповідачем неправомірно не розглянуто питання щодо зарахування періодів роботи з 18.04.2014 по 08.06.2015, з 10.09.2015 по 20.01.2016, з 15.06.2014 по 07.07.2023, з 26.12.1989 по 07.06.1990 до пільгового стажу за Списком №2 та з 01.01.2002 по 12.11.2002 до страхового та пільгового стажу за Списком №2.

Щодо не зарахування до страхового стажу роботи періодів отримання допомоги по безробіттю безробіттю з 28.11.2003 по 01.03.2004, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що до загального страхового стажу не враховано період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 28.11.2003 по 01.03.2004, згідно трудової книжки від 20.07.1987 НОМЕР_2 , оскільки не зазначено, що виплата матеріальної допомоги здійснювалася в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.

Відповідно до частини 1статті 56 Закону №1788-XIIд о стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також […] періододержання допомоги по безробіттю […].

Згідно з частиною 1статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 1.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (далі -Інструкція №58), питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Пунктами 2.3, 2.4 Інструкції №58встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно з підпунктом «е» пункту 2.18 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення.

Згідно з пунктом 2 постанови правління Пенсійного фонду України від 03.12.2013№25-2 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління Пенсійного фонду України від 08 жовтня 2010 року №22-2», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2013 року за № 2141/24673, облік застрахованих осіб, звіти щодо сум нарахованих внесків та сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за періоди до 01 січня 2011 року ведуться відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10 червня 2004 року № 7-6 «Про затвердження Порядку формування та подання органам Пенсійного фонду України відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2004 року за № 1000/9599, та постанови правління Пенсійного фонду України від 05 листопада 2009 року № 26-1 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованих внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органам Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2009 року за № 1136/17152.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки сер. НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), Позивач:

- з 26.11.2002 по 20.11.2003 отримував допомогу по безробіттю (запис 13-14).

Також, суд звертає у вагу на те, що Позивач просить зарахувати період отримання допомоги по безробіттю за період який підтверджується записами в трудовій книжці.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Правовий висновок про те, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладений в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Враховуючи те, що відмова у зарахуванні періоду отримання допомоги по безробіттю з посиланням на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, суд дійшов висновку, що період отримання допомоги по безробіттю з 28.11.2003 по 01.03.2004 підлягає зарахуванню в страховий стаж позивача.

Щодо зарахування періоду проходження служби в Радянській Армії, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах ,суд виходить з наступного.

Так, відповідно до копії трудової книжки сер. НОМЕР_2 (в частині спірних періодів), Позивач:

- з 11.11.1987 по 18.11.1989 проходив військову службу у лавах Радянської армії (запис 3);

- з 26.12.1989 по 07.06.1990 працював учнем електрозварника ручної зварки (4).

Вищезазначене також підтверджується записами військовго кватка позивача сер. НУ №9203654.

В період проходження позивачем служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590.

Підпунктом «к» частини першої пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується, зокрема служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», порівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується військова служба незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей» час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на час призову на строкову військову службу особа навчалась за фахом в професійно-технічному навчальному закладі та працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

За таких обставин, враховуючи вищезазначені висновки щодо належності періоду з 26.12.1989 по 07.06.1990 до Списку № 2, наявні правові підстави для зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду служби в складі Збройних сил СРСР з 11.11.1987 по 18.11.1989.

Щодо позовних вимог про застосування під час вирішення питання про призначення пенсії, норм п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі Закон №2148-VIII), що доповнив Закон №1058-IV розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

50 років - по 31 березня 1965 року включно;

50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року;

51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року;

51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року;

52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року;

52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року;

53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року;

53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року;

54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року;

54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року;

55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року».

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 року №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційного Суду України визнані неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії, яка була подана 30.07.2024 року, відповідач мав застосовувати саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не норми Закону №1058-ІV, а тому посилання відповідача на пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV як на правову підставі для відмови в призначенні пенсії позивачу є протиправним.

Водночас суд зазначає, що обчислення страхового стажу та визначення розміру пенсії є дискреційними повноваженнями відповідного територіального органу ПФУ; суд не є органом, уповноваженим на призначення пенсії, а лише має компетенцію на здійснення судового контролю за відповідністю чинному законодавству оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта владних повноважень (постанови Верховного Суду від 1 жовтня 2019 року у справі №804/3646/18 та від 21 грудня 2019 року у справі №663/574/17).

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 у справі №348/2160/15-а (провадження №К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд враховує вказані висновки Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України)).

У даній справі суд здійснив судовий контроль за відповідністю чинному законодавству оскаржуваного рішення та встановив помилки, яких припустився відповідач при обчисленні страхового та пільгового стажу позивача.

Відсутність в матеріалах справи обґрунтованого розрахунку страхового стажу та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, обчисленого територіальним органом Пенсійного фонду України, не дає можливості встановити чи відповідає позивач всім необхідним умовам для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому заява про призначення пенсії за віком на пільгових умовах підлягає повторному розгляду відповідачем з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що рішення про відмову в призначенні пенсії №67 від 06.08.2024 прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки права позивача порушені, але прийняття рішення на користь останнього, в тому числі щодо зарахування періодів роботи до відповідного стажу, позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового та страхового стажу спірні періоди роботи позивача та за результатом розгляду заяви прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задовольнити.

Відстрочено сплату судового збору за подання позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, до винесення рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак суд приходить до висновку про стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №67 від 06.08.2024 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 30 липня 2024 року, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30 липня 2024 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, зарахувавши до його страхового стажу періоди 28.11.2003 по 01.03.2004, з 01.01.2002 по 12.11.2002, до пільгового стажу - з 18.08.2014 по 08.06.2015, з 10.09.2015 по 20.01.2016, з 15.06.2016 по 07.07.2023, з 11.11.1987 по 18.11.1989, з 26.12.1989 по 07.06.1990, з 07.06.1990 по 12.11.2002, та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Суддя О.О. Галатіна