Справа № 460/753/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2024 року м. Рівне №460/753/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доВідділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу №024492 від 09.01.2024.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.12.2023 належним йому автомобілем MERSEDES-BENZ реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснювалась доставка заготовленої позивачем як підприємцем вторинної сировини використаної скляної пляшки з смт Рокитне Сарненського району Рівненської області в м. Сарни Сарненського району Рівненської області на підставі копії накладної від 12.12.2023. Тобто перевезення вторинної сировини здійснювалось власним транспортом для власних потреб ФОП ОСОБА_1 в межах передбаченого виду діяльності. Про вказані обставини було повідомлено співробітника відповідача, надано документи на транспортний засіб, посвідчення водія, накладну від 1.12.2023 № 12733. Однак працівник водія вимагав саме товарно-транспортну накладну та щоденний реєстраційний листок режимів праці та відпочинку водія (тахокарту). При цьому у вилученій з тахографа автомобіля тахокарті були відображені дані про роботу водія попереднього власника автомобіля, адже позивач набув автомобіль у власність лише 16.12.2022. Позивач вважає застосування до нього адміністративно-господарського штрафу за результатами перевірки протиправним, оскільки перевезення вантажу ним здійснювалося для власних потреб, він не надає послуг з перевезення та не здійснює жодного з видів економічної діяльності, які відносяться до групи 49.4 Вантажний автомобільний транспорт, надання послуг перевезення речей. Тому документом на вантаж є саме накладна від 12.12.2023, а не ТТН. Крім цього, позивач вказав, що відповідно до чинного законодавства вимоги щодо обліку робочого часу та відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, а також порядку облаштування автомобіля тахографом передбачено лише для осіб, які надають послуги з перевезення, а не здійснюють його для власних потреб. Зазначив, що відповідач неповно з`ясував всі обставини справи та прийняв необґрунтоване рішення. та не пов`язане із господарською діяльністю, а також з огляду на те, що він не виступав автомобільним перевізником в розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Ухвалою суду від 24.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач подав до суду відзив, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказав, що під час здійснення Укртрансбезпекою своїх повноважень позивач не надав документів, які б підтверджували ту обставину, що він не є автомобільним перевізником. Позивач не заперечує факт відсутності товарно-транспортної накладної на момент перевірки, а лише вказує на наявність прибуткової накладної. В прибутковій накладній №12733 вказано, що постачальником є фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , покупцем є ТОВ Логістик груп ЛТД. Відтак, зважаючи на те, що вантажоодержувачем є відмінний від позивача суб`єкт господарювання, то має місце саме надання послуг перевезення. Суб`єкт господарювання перевізник при виконанні будь-яких перевезень (комерційні, некомерційні) зобов`язаний забезпечити водія товарно-транспортною накладною. Наголосив, що у вказаній накладній позивач не зазначений як одержувач товару, тому це унеможливлює використання ним відповідного товару для власних потреб. Таким чином, твердження позивача про те, що він не є автомобільним перевізником в розумінні закону, не відповідає дійсності. Просив повністю відмовити у задоволенні позову.

З`ясувавши доводи та аргументи учасників справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив такі фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 02.09.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець, згідно з випискою з ЄДР види діяльності за КВЕД: 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом (основний); 02.30 Збирання дикорослих недеревних продуктів; 46.31 Оптова торгівля фруктами та овочами; 37.00 Каналізація, відведення та очищення стічних вод; 42.11 Будівництво доріг і автострад; 81.29 Інші види діяльності із прибирання.

12.12.2023 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідно до направлення на перевірку № 015759 від 08.12.2023, на 304 км+50м автомобільної дороги М-07 "Київ-Ковель-Ягодин" проводилась рейдова перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час рейдової перевірки посадовими особами відповідача був зупинений транспортний засіб марки MERSEDES-BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником такого транспортного засобу є ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що згідно з прибутковою накладною від 12.12.2023 №12733 ФОП ОСОБА_1 (постачальник) було відвантажено товар, отримувачем якого є ТзОВ "Логістік груп ЛТД".

За результатами проведеної перевірки, посадовими особами відповідача складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.12.2023 №АР021794(далі Акт перевірки).

В графі "найменування автомобільного перевізника, його місцезнаходження; прізвище, ініціали та адреса фізичної особи-підприємця" Акта перевірки зазначено: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ).

Під час перевірки виявлено порушення ст.34, ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт": при перевезенні вантажу у водія відсутня товарно-транспортна накладна, інший визначений законодавством документ на вантаж, щоденний реєстраційний листок режимів праці та відпочинку (тахокарта) водія ОСОБА_3 за 12.12.2023 порушено вимоги наказу МТЗУ № 340, наказ МТЗУ № 385, у тому числі порушення відповідальність за які передбачено вимогами абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Із Акта перевірки слідує, що водій відмовився від підпису та надання пояснень.

Також із матеріалів справи встановлено та не є спірним у справі, що позивач повідомлявся про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, був присутній під час розгляду справи.

09.01.2024 відповідачем прийнято постанову №024492 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погодившись із прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Пунктом 4 цього Положення визначено, що основними завданнями Укртрансбезпеки є, серед іншого, здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському, електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон від 05.04.2001 №2344-ІІІ), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Згідно із ст. 5 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст.6 Закону від 05.04.2001 №2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначається Порядком № 1567.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п. 4 Порядку № 1567).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 №1579-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби України з безпеки на транспорті" Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом поділу на Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненькій області та Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області.

Відповідне рішення про реорганізацію також прийнято Державною службою України з безпеки на транспорті (наказ "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки" від 23.12.2021 №2440-К).

Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (п. 12 Порядку № 1567).

Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу (п. 13 Порядку № 1567).

Згідно з п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п. 26-27 Порядку № 1567).

Процедура проведення рейдової перевірки та прийняття оскаржуваної постанови не є спірними у справі.

Щодо суті порушень, вчинення яких поставлено у вину позивачу, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст.34 Закону від 05.04.2001 №2344-III автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону від 05.04.2001 №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

-для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

-для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

За визначенням, що міститься у главі 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила № 363) товарно-транспортній накладній - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п. 11.1 глави 11 Правил №363 товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів.

Разом з тим, водій не надав для перевірки товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документу на вантаж, які відповідно до положень статті 48 Закону №2344-III для водія є обов`язковими документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а також особисту картку водія при використанні цифрового тахографа.

Щодо доводів позивача, що він не надавав послуги з перевезення вантажів, а перевозив власний вантаж для власних потреб власними засобами, без залучення безпосередніх перевізників, суд зазначає таке.

Відповідно до визначення, наведеного в статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, з наступними змінами та доповненнями (далі - Правила №363).

Згідно із абзацом 18 розділу І Правил №363, перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.

Верховний Суд, аналізуючи у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 норми законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

З урахуванням змісту вказаних норм слідує, що відповідальність у даному випадку несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт, перевезення вантажів транспортними засобами.

Перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт - перевезення для власних потреб.

Таким чином, характерною ознакою автомобільного перевізника є саме перевезення ним пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, при цьому обставина отримання/неотримання доходу за таку діяльність не впливає визначення вказаного поняття.

Суд зазначає, що застосування штрафу у спірних правовідносинах поставлене у залежність від наявності/відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», та незалежно від того, чи здійснювались перевезення позивачем на комерційній основі чи для власних потреб, у зв`язку із чим вищевказані доводи позивача суд вважає необґрунтованими.

Важливо, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна (пункт 11.1 Правил № 363).

У прибутковій накладній від 12.12.2023 №12733, долученій до позовної заяви, позивач визначений як "Постачальник", а ТОВ "Логістик груп ЛТД" як "Покупець", що свідчить про укладання між такими контрагентами договору постачання.

Таким чином, надані на момент перевірки документи свідчать, що позивач здійснював перевезення вантажу та є перевізником в розумінні закону.

Суд зауважує, що відповідно до ст.1 Закону від 05.04.2001 №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Водночас, нормами даного Закону в частині наявності підстав для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не передбачено винятків в частині здійснення такими перевізниками перевезень вантажів власними транспортними засобами та для власних потреб. Порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при здійсненні перевезень вантажів для власних потреб становить однаковий ступінь шкоди суспільним інтересам, як і надання послуг перевезення на договірних умовах.

Отже, суд дійшов висновку про наявність порушення з боку позивача в частині не забезпечення водія товарно-транспортною накладною.

З огляду на відсутність товарно-транспортної накладної, покликання позивача на те, що він не виступав перевізником у спірних правовідносинах, суд вважає голослівним.

Крім того, аналіз положень Закону від 05.04.2001 № 2344-III дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010р. (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п.1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Згідно з положеннями п.3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР 994_016, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 3.6 Інструкції №385 передбачено, що перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР 994_016 здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:

правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР) 994_016;

наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;

дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;

дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;

наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа;

строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 затверджене Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2).

Згідно з пунктом 1.3 Положення №340, вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Згідно з пунктом 1.4 Положення №340, це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються, зокрема: фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Відповідно до пункту 1.5 Положення №340, у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник);

тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв;

Не є спірною та обставина, що транспортний засіб позивача був обладнаний тахографом, у зв`язку з чим облік режиму праці та відпочинку має здійснюватись з використанням тахографа.

Таким чином, позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографа, а водій транспортного засобу, здійснюючи перевезення вантажу, зобов`язаний мати тахокарти.

Отже, допущення позивачем порушень законодавства про автомобільний транспорт знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст.60 Закону від 05.04.2001 № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 жовтня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області (вул. Відінська, 8,м. Рівне,Рівненська обл., Рівненський р-н,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845)

Суддя Н.О. Дорошенко