Справа № 460/2653/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/2653/24 пров. № А/857/17036/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року, ухвалене суддею Друзенко Н.В. у м. Рівне у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №460/2653/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його призову по мобілізації та про зобов`язати зняти його з військового обліку військовозобов`язаних.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що cтаном на момент звернення до суду із позовом, та і наразі, він є призовником (згідно посвідчення про приписку). Причому його було визнано непридатним до строкової військової служби. Військовослужбовцем він не став з об`єктивних причин саме по стану здоров`я. Судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що знятий з обліку призовників він не був, оскільки відсутні відповідні відмітки про це.

Звертає увагу, що ні резервістом, ні військовослужбовцем запасу він не являється, оскільки відсутні відомості про стаж. Такі дані відображаються у тому числі в довідках форм ОК-5, ОК-7. Проте щодо нього така інформація не зафіксована. Більше того, сам факт визнання придатності до військової служби не означає перехід до статусу «військового». Під час уточнення облікових даних п-к ОСОБА_2 не був присутній, а тому надавати свідчення не може. Відповідно його пояснення є виключно припущеннями, які не можуть бути покладені в основу рішення суду.

Крім того зазначає, що при першому візиті за повісткою, я як свідомий громадянин а не військовозобов`язаний відповідно до ст. 22 прибув по виклику для уточнення облікових даних, а не для підробки документів і перевищення службових повноважень відповідачем. Не відповідають дійсності також відомості нібито про його бажання проходити військову службу. Такий факт міг бути підтверджений підписанням контракту. Однак останній підписаний не був по тій причині, що він як громадянин, який військовим не являється, військової підготовки не має.

Наголошує, що виконання обов`язку військової служби громадянином може статися лише в разі придатності особи до такої служби, зокрема, за станом здоров`я. Тому ігнорування його стану здоров`я під час призову на військову службу, або врахування стану здоров`я невідомої давнини, як актуального, є протиправним, та суперечить принципам п. 1 ст. 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу».

Щодо безпідставності вимог зняття з військового обліку військовозобов`язаних вважає, що статус військовозобов`язаного був присвоєний безпідставно, всупереч статуту ЗСУ, фальсифікуючи дату присвоєння такого статусу, а також особами, які не уповноважені на такі дії, а тому подальші дії правових наслідків не несуть. Статус військовозобов`язаного і надалі військовослужбовця був отриманий шляхом перевищення службових повноважень та шляхом внесення недостовірної інформації.

Вважає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому, що він попередньо не проходив військової служби та в Збройних Силах України не служив, відповідно прийняття відносно нього рішення як військовозобов`язаного порушує пункт 4 Указу №69/2022. Він не є колишнім військовослужбовцем та/або ветераном АТО та ООС; особою, яка проходила строкову службу до 2014 року або служив за контрактом; офіцером запасу та/або військовозобов`язаним, який закінчив військову кафедру вузу. Військову присягу складають: приписані до військової частини військовозобов`язані, які раніше не складали Військової присяги, - не пізніше ніж протягом п`яти днів після прибуття до військової частини для проходження навчальних зборів. А він на збори не викликався жодного разу.

Крім того звертає увагу суду, що він не складав Військової присяги, а тому присвоєння йому звання «солдат» всупереч вимог п. 42 Указу Президента України «Про положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» є грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 1988 року народження, строкову військову службу не проходив з огляду на те, що був визнаним непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Витягом з книги протоколів призовної комісії №2м від 03.10.2012 (а.с.11).

Після цього, позивач був взятий на військовий облік військовозобов`язаних і за наказом Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №113 від 28.12.2012 йому присвоєно звання «солдат запасу» (а.с.10).

В 2022 році ОСОБА_1 пройшов обстеження та медичний огляд Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується карткою обстеження та медичного огляну №2946 (а.с. 9, 47-48).

Довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 №2424/191 від 17.10.2022 посвідчено, що солдат ОСОБА_1 придатний до військової служби у військовий час (а.с. 8, 49).

20.01.2023 ОСОБА_1 подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву про видачу військового квитка у зв`язку з призовом на військову службу під час загальної мобілізації і згідно з відміткою на такій заяві, цього ж дня йому видано військовий квиток НОМЕР_1 (а.с. 5, 51).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №90 від 08.03.2023, зокрема, ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби під час загальної мобілізації у воєнний стан відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних та резервістів ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини № НОМЕР_2 (а.с. 50).

Не погоджуючись із такими діями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як передбачено статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває на даний час.

Відповідно до пунктів 1, 2 Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 (далі Закон №3543-XII).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №3543-XII: мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Як передбачено ч. 5 ст. 22 Закону №3543-XII, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII).

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Як передбачено ч.ч. 5, 7 ст. 1 Закону №2232-XII, від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Частиною 2 статті 2 Закону №2232-XII передбачено, що проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до ч. 14 ст. 2 Закону № 2232-XII, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону № 2232-XII, Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Пунктом 4 частини першої статті 24 Закону №2232-XII передбачено, що початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відповідно до пункту 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом. У добровільному порядку громадяни проходять: військову службу (навчання) за контрактом курсантів у вищих військових навчальних закладах, а також закладах вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військову службу за контрактом осіб рядового складу; військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військову службу за контрактом осіб офіцерського складу. З громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладається контракт. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Як передбачено пп. 1 п. 252 Положення № 1153/2008, у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону № 3543-XII, а також прийом громадян на військову службу за контрактом.

Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; надають командирам військових частин інформацію про військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з метою добору громадян для проходження служби у військовому резерві та військової служби за контрактом.

Пунктом 11 Положення №154 передбачено, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, серед іншого: розподіляють призовників під час їх приписки до призовних дільниць і призову на строкову військову службу за видами (родами сил і військ) Збройних Сил, іншими військовими формуваннями; організовують та проводять професійно-психологічний відбір громадян під час приписки до призовної дільниці, призову на військову службу, службу у військовому резерві, відбору кандидатів на військову службу за контрактом; беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві; оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.

Згідно вимог пункту 12 Положення №154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Як передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 39 Закону №2232-ХІІ та ч. 4 п. 2 ч. 8 Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць.

Відповідно до ч. 9 ст. 14 Закону №2232-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), на районні (міські) комісії з питань приписки покладаються, серед іншого, такі функції, як зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час.

За правилами пункту 2 частини першої статті 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції на 2012 рік) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу. В свою чергу, за частиною першою статті 18 цього Закону в цій же редакції, від призову на строкову військову службу в мирний час звільняються громадяни України, які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Аналогічним чином, відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції на 2022 рік) взяттю на військовий облік військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України, які, зокрема, відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу. В свою чергу, за частиною першою статті 18 цього Закону в цій же редакції, від призову на строкову військову службу звільняються громадяни України, які визнані особами з інвалідністю або за станом здоров`я непридатними до військової служби в мирний час.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звільнений від призову на строкову військову службу в 2012 році, з огляду на те, що був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у військовий час військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на вказане та у повній відповідності до пункту 2 частини першої статті 37 Закону №2232-ХІІ ОСОБА_1 взятий на військовий облік військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось. Доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, у 2012 році позивача було знято з обліку призовників та взято на облік військовозобов`язаних.

Відтак, з 2012 року ОСОБА_1 перебував на обліку як військовозобов`язаний, отже на нього розповсюджувалася дія норм законодавства щодо військовозобов`язаних, а не призовників, що призиваються на строкову службу.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо призову позивача по мобілізації у повній мірі узгоджуються з вимогами чинного законодавства і підстав визнавати їх протиправними в судовому порядку немає.

Відповідно до частини 13 статті 2 Закону №2232-ХІІ громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд.

Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.

Згідно вимог п. 10 ст. 14 Закону №2232-ХІІ (у редакції на 2022 рік, тобто на час виникнення відповідних правовідносин) за результатами медичного огляду громадянина України і з урахуванням рівня його освітньої підготовки, особистих якостей, роду діяльності та спеціальності комісія з питань приписки може прийняти одне з таких рішень:

-придатний для військової служби та попередньо призначений до служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні;

-тимчасово непридатний до військової служби, потребує лікування;

-підлягає направленню на додаткове медичне обстеження та проведення повторного медичного огляду (із зазначенням дати проведення);

-непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, підлягає взяттю на облік військовозобов`язаних;

-непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку, підлягає виключенню з військового обліку;

-підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі, обмеження волі, арешту, виправних робіт за вчинення злочину невеликої або середньої тяжкості, у тому числі із звільненням від відбування покарання;

-підлягає виключенню з військового обліку як такий, що був раніше засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Судом встановлено з матеріалів справи, що 17.10.2022 позивач пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією і визнаний «Придатним до військової служби у військовий час» на підставі статей 83 б, 30 в, 38 г графи ІІ Розкладу хвороб графи ТДВ «Б» Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, що підтверджено довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 №2424/191 від 17.10.2022.

Судом першої інстанції також слушно враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16, згідно якої, у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також згідно з висновками, що наведені у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання визначення придатності (непридатності) позивача до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері, і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що придатний до військової служби.

Як вірно зазначено судом, позивачем не вчинялися дії щодо оскарження висновку про придатність його до військової служби до Центральної ВЛК або ж до суду, тому відсутні підстави вважати, що таке рішення ВЛК є протиправним чи за суттю, чи за процедурою його прийняття.

Встановлені судом обставини свідчать про відсутнісь протиправних діянь як з боку ІНФОРМАЦІЯ_1 , так і з боку ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного суд дійшов вірного висновку, що призов по мобілізації позивача на військову службу проведений в межах повноважень, на підставі та у спосіб, визначений законодавством, обґрунтовано та правомірно. Відповідно жодних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його призову по мобілізації немає.

Судом також вірно зазначено про безпідставність доводів ОСОБА_1 щодо наявності судової справи №566/1396/20, у якій він виступає третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки зазначена обставина жодним чином не впливала і не могла вплинути на призов по мобілізації, як і решта обставин, зазначених у позовній заяві.

За вимогами пункту 4 частини першої статті 24 Закону №2232-XII (у відповідній редакції) початком проходження військової служби вважається: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що з 08.03.2023 статус ОСОБА_1 з військовозобов`язаного змінився на військовослужбовця. З цієї ж дати позивача знято з військового обліку військовозобов`язаних.

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про відсутність будь-яких правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 зняти його з військового обліку військовозобов`язаних, а доводи позивача та представлені ним докази не спростовують вказаних висновків суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в межах встановленого статтею 309 Кодексу адміністративного судочинства України строку.

Керуючись статтями 242, 308, 309, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі №460/2653/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний