Справа № 200/4682/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про продовження процесуального строку

22 жовтня 2024 року Справа №200/4682/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка

Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.03.2019 року по 18.07.2022 року та період з 19.07.2022 року по 28.06.2024 року в сумі 567 893,53 грн;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.03.2019 року по 18.07.2022 року та період з 19.07.2022 року по 28.06.2024 року в сумі 567 893,53 грн.

12 липня 2024 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк не більше 5 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання: документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому законом або доказів на підтвердження неможливості його сплати; заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

Постановляючи означену ухвалу суд виходив з того, що відповідно до заявлених позовних вимог позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 4 543,15 (567893,53 грн х 0,01 х 0,8) грн, а також суд встановив порушення строку звернення до суду, встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України, в частині позовних вимог щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відносно грошових коштів у розмірі 25522,53 грн, виплачених на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 200/11050/21, що становить 66390,60 грн (25522,53 грн / 187 593,00 грн х 100% = 13,61%, 487 807,53 грн х 0,1361).

Станом на 23 липня 2024 року недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 12 липня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, в частині надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою не усунуто.

Відносно сплати судового збору, відповідно до заявлених позовних вимог, 17 липня 2024 року представником позивача до суду надано заяву про звільнення позивача від сплати судового збору, яке вмотивоване тим, що позивач є діючим військовослужбовцем, на підтвердження чого надав до суду довідку Військової частини НОМЕР_2 від 16 липня 2024 року № 7473, з огляду на що представник позивача вважає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

23 липня 2024 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору та повернуто позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Мотивуючи означену ухвалу суд зазначив, що виходячи з системного аналізу наведених норм, і процесуальний закон, і Закон №3674-VI, пов`язують можливість відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору із сукупністю підстав, одна з яких є обов`язковою це майновий стан позивача.

Поряд із тим, з матеріалів адміністративного позову суд установив, що на виконання рішень суду відповідачем було виплачено належні позивачу при звільненні кошти: 07.06.2024 року у розмірі 28 257,00 грн. та 84 638,93 грн; 28.06.2024 року у розмірі 49 174,54 грн.

Також, позивач згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 16 липня 2024 року № 7473 проходить військову службу, отже отримує дохід, протилежного стороною позивача не доведено.

Позивачем доказово обґрунтованих доводів щодо майнового стану, який не дозволяє йому сплатити судовий збір не заявлено, отже суд дійшов висновку про відому у задоволенні заявленого ним клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Покликаючись на висновки постанови від 14 березня 2024 року у справі № 215/2025/22 Верховного Суду зазначив, що наведений перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону. При цьому, зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх сплати є правом, а не обов`язком суду і можливе лише за наявності для цього вичерпного переліку умов, визначених Законом.

Покликаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в ухвалі від 10.05.2019 у справі №9901/166/19, суд зазначив, що вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, слід ураховувати майновий стан сторони, що є оціночним поняттям і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік разом із довідкою органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

Відтак, суд дійшов висновку, що саме по собі звернення військовослужбовцем до суду не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, а може бути застосовано судом виключно із урахуванням майнового стану позивача, який не дозволяє позивачу сплатити судовий збір.

Також, станом на 23 липня 2024 року недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 12 липня 2024 року про залишення позовної заяви без руху, в частині надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою не було усунуто.

07 жовтня 2024 року постановою Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі № 200/4682/24 задоволено, ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 23 липня 2024 року у справі № 200/4682/24 скасовано, справу направлено до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Мотивуючи означену постанову суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції розглянув клопотання позивача щодо звільнення від сплати судового збору, залишивши поза увагою клопотання про відстрочення його сплати та/або зменшення його розміру, у випадку застосування строків звернення до суду, суд мав би розглянути питання щодо можливості відкриття провадження щодо позовних вимог, в частині яких строк не був пропущений, що судом не було зроблено. При цьому, суд не скористався правом та можливістю на продовження строку усунення недоліків позовної заяви та повертаючи позовну заяву, діяв передчасно.

17 жовтня 2024 року адміністративна справа № 200/4682/24 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.

Дослідивши доводи сторони позивача з урахуванням висновків постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року, суд зазначає наступне.

Здійснивши текстуальний аналіз клопотання представника позивача від 17 липня 2024 року, судом установлено, що цитуючи приписи п/п «а» п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» у мотивувальній частині клопотання, представник позивача в резолютивній його частині просив суд звільнити позивача від сплати судового збору.

Питання щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення його розміру стороною позивача перед судом не порушувалось.

Відтак, суд може розглянути питання щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення його розміру виключно з власної ініціативи.

Як вже зазначав суд в ухвалі від 23 липня 2024 року про повернення позовної заяви, і ці висновки не відхилено судом апеляційної інстанції, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) зроблено правовий висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону № 108/95-ВР, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Отже, позовні вимоги до роботодавця щодо середнього заробітку за час затримання розрахунку при звільненні є мірою відповідальності роботодавця за порушення законодавства про оплату праці, безпосередньо з виконанням військового обов`язку (службових обов`язків) позивачем не пов`язані, та застосовуються незалежного від характеру виконуваної робітником трудової функції, що унеможливлює застосування приписів п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Аналогічна правова позиція щодо відсутності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору у категоріях справ відмінних від тих, що безпосередньо пов`язані із з виконанням військового обов`язку, а також виконанням службових обов`язків, виснувана в ухвалі Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі №1540/3607/18.

Щодо покликання представника позивача на приписи підпункту «а» п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно висновків постанови Верховного Суду від 14 березня 2024 року у справі № 215/2025/22, наведений перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону.

Верховний Суд у котре констатував, що зменшення розміру судових витрат або звільнення від їх сплати є правом, а не обов`язком суду і можливе лише за наявності для цього вичерпного переліку умов, визначених Законом.

Відтак, вирішуючи питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення його розміру, слід ураховувати майновий стан сторони, що є оціночним поняттям і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду в ухвалі від 10.05.2019 у справі №9901/166/19, такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік разом із довідкою органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, і процесуальний закон, і Закон №3674-VI, пов`язують можливість відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення його розміру із сукупністю підстав, одна з яких є обов`язковою це майновий стан позивача.

Щодо майнового стану позивача суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративного позову суд установив, що на виконання рішень суду відповідачем було виплачено належні позивачу при звільненні кошти: 07.06.2024 року у розмірі 28 257,00 грн. та 84 638,93 грн; 28.06.2024 року у розмірі 49 174,54 грн,

Відтак, у червні 2024 року, місяці, що передує зверненню до суду із позовною заявою, позивач отримав дохід у загальному розмірі 162 070,47 грн, при цьому, судовий збір відповідно до заявлених позовних вимог становить 2,8% від отриманого позивачем доходу у червні 2024 року.

Також, позивач згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 16 липня 2024 року № 7473 з 23 квітня 2021 року проходить військову службу, отже весь цей час отримує дохід, протилежного стороною позивача не доведено.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем доказово обґрунтованих доводів щодо скрутного майнового стану, який не дозволяє йому сплатити судовий збір не заявлено, доказів цього суду не надано, отже суд дійшов висновку про відсутність підстав для відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення його розміру.

Щодо розгляду питання відносно можливості відкриття провадження щодо позовних вимог, в частині яких строк не був пропущений, суд зазначає, що означене питання може бути розглянуто тільки після усунення інших перешкод для відкриття провадження в адміністративній справі, зокрема, сплати судового збору, в іншому випадку такі висновки суду будуть передчасними, оскільки не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Щодо можливості продовження строку усунення недоліків позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відтак, для застосування приписів цієї норми необхідне безпосереднє волевиявлення позивача або таке питання вирішується на розсуд суду.

Відповідне клопотання про продовження процесуального строку від сторони позивача до суду не надходило.

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, суд дійшов висновку про продовження строку на усунення недоліків в межах строків, визначених ст. 169 КАС України, надавши позивачу 10 днів на усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 121, 160, 161, 169, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача в частині доводів його мотивувальної частини щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення його розміру.

Продовжити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви на строк не більше 10 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки ://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко