Справа № 500/5070/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5070/24

18 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася Товариство з обмеженою відповідальністю «БМБУД» з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №067277 від 23.07.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 липня 2024 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної службі України з безпеки на транспорті винесено постанову №067277 щодо застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» адміністративно-господарського штрафу в сумі 51 000,00 грн. Підставою для застосування даного штрафу був акт перевірки АР №055716 від 05.06.2024 про нібито перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством вагових норм визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Проте, позивач не погоджується із вказаною постановою та вказує, що позивач у значенні Закону України «Про автомобільний транспорт» не є перевізником, а тому до нього не могли бути застосовані санкції.

Зокрема зазначено, що позивачу не відомо чому в ТТН №863 від 05.06.2024, за твердженням інспектора Державної службі України з безпеки на транспорті, вказано автомобільним перевізником ТОВ «БМБУД». Позивачем 05.06.2024 року не надавалися послуги з перевезення транспортним засобом - Самоскид МАЗ 6501С5-584-000, ДНЗ НОМЕР_1 та не підписувалась / не видавалась ТТН №863 від 05.06.2024. Водій, який здійснював перевезення вантажу, не перебував у трудових відносинах з Позивачем.

Таким чином, вважає, що позивач став заручником технічної помилки та /або недостовірної інформації зазначеної в транспортних документах, що дало підставу працівникам Укртрансбезпеки застосувати адміністративну відповідальність до нього, однак в діях/бездіяльності останнього відсутній склад адміністативного правопорушення.

Також звернув увагу суду на той факт, що Позивач не мав можливості долучити зазначені документи при розгляді справи відділом державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної службі України, так як розгляд відбувся 23 липня 2024 року, а повідомлення про розгляд Позивач отримав 31 липня 2024 року.

Вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 20.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, 05.06.2024 при проведенні рейдової перевірки, перевірено транспортний засіб марки МАЗ н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво реєстрації т/з CХА№491202 під керуванням водія ОСОБА_1 . Водієм для перевірки надано товарно-транспортну накладну №863 від 05.06.2024, відповідно до якої здійснювалося перевезення вантажу (щебінь) автомобільним перевізником зазначено ТОВ «БМБУД». За результатами проведення габаритно - вагового контролю зазначеного транспортного засобу було встановлено перевищення вагових параметрів - вага транспортного засобу становила 34,81 т, що перевищує нормативно визначені 25 т на 39,24 %; навантаження на здвоєні осі транспортного засобу становило 28,84 т, що перевищує нормативно визначені 18 т на 48,84 %. Отже, зафіксовано перевищення допустимих габаритно-вагових обмежень на понад 30%. Зважаючи на виявлене порушення було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР055716 від 05.06.2024, Довідку №0079802 від 05.06.2024 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Акт №0061471 від 05.06.2024 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. В акті №АР055716 від 05.06.2024 зафіксовано порушення вимог п.22.5 Правил дорожнього руху України та ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини 1 статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". В подальшому, зважаючи на виявлені порушення, було винесено постанову №067277 від 23.07.2024.

Також, відповідач зазначив, що ним вжито усіх заходів щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки здійснено повідомлення у спосіб, визначений Порядком № 1567.

З огляду на викладене, вважають свої дії законними, а у задоволенні позовних вимог просять відмовити.

Позивачем подано до суду заперечення на відзив, які суд розцінює як відповідь на відзив, в якому вказано, що між ТОВ «БМБУД» та ТОВ «ЛЕЗЕР-ЛЕНД» (Вантажоотримувач) відсутній договір про надання послуг з перевезення будь яких вантажів. Однак між ПП «Тіерра» (користувачем транспортних засобів) та ТОВ «ЛЕЗЕР-ЛЕНД» (Вантажоотримувач) наявний договір про що ПП «Тіерра» зазначила у відповіді на запит Позивача та підтвердила факт надання послуг з перевезення. Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена частиною першої статті 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступні обставини.

Як випливає із матеріалів справи, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 31.05.2024 та направлення на рейдову перевірку №003522 від 31.05.2024 проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) на а.д М -19, 499 км, Чернівецька область, 05.06.2024 та перевірено транспортний засіб марки МАЗ н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво реєстрації т/з CХА№491202 під керуванням водія ОСОБА_1 .

Власником транспортного засобу є ТОВ «Альфа-Лізинг Україна».

Водієм для перевірки надано товарно-транспортну накладну №863 від 05.06.2024, відповідно до якої здійснювалося перевезення вантажу (щебінь). Автомобільним перевізником зазначено ТОВ «БМБУД».

Під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) посадовими особами Укртрансбезпеки на вищезазначеній ділянці дороги проводився габаритно ваговий контроль.

За результатами проведення габаритно - вагового контролю зазначеного транспортного засобу було встановлено перевищення вагових параметрів - вага транспортного засобу становила 34,81 т, що перевищує нормативно визначені 25 т на 39,24 %; навантаження на здвоєні осі транспортного засобу становило 28,84 т, що перевищує нормативно визначені 18 т на 48,84 %. Отже, зафіксовано перевищення допустимих габаритно-вагових обмежень на понад 30%.

Зважаючи на виявлене порушення було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР055716 від 05.06.2024, Довідку №0079802 від 05.06.2024 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та Акт №0061471 від 05.06.2024 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. В акті №АР055716 від 05.06.2024 зафіксовано порушення вимог п.22.5 Правил дорожнього руху України та ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини 1 статі 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту №АР055716 від 05.06.2024 було призначено на 23.07.2024, про що позивача повідомлено листом.

Проте, ТОВ «БМБУД» лише 31.07.2024 отримало Повідомлення № 58296/37/24-24 від 08.07.2024 від Відповідача про призначення на 23 липня 2024 року о 10.00 год. розгляд справи про порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується викопіюванням Трекінгу відправлень з електронного ресурсу «УКРПОШТА» та копією конверту відправлення з № 444.

В подальшому, 23 липня 2024 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної службі України з безпеки на транспорті Віталієм СУШКО, винесено постанову №067277 щодо застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» адміністративно-господарського штрафу в сумі 51 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Згідно зі статтею 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

У значенні статті 1 Закону №2344-ІІІ документами на вантаж є документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом.

Частиною першою статті 48 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону №2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (частина четверта статті 48 Закону №2344-ІІІ).

Частиною другою статті 49 Закону №2344-ІІІ передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Згідно із підпунктом 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила № 363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Щодо документів, на підставі яких визначається перевізник, то суд зазначає, що Закон №2344-ІІІ не визначає єдиного документа, яким у спірних правовідносинах має підтверджуватися статус перевізника.

Зі змісту наведених у статті 1 і статті 33 Закону №2344-ІІІ визначень понять «автомобільний перевізник», «послуга з перевезення пасажирів чи вантажів» випливає, що перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами відбувається на договірних умовах із замовником, а тому за загальним правилом наявність в особи відповідного статусу може визначатися на підставі договору, або інших документів, які підтверджують здійснення перевезення вантажів на договірних умовах.

У статті 50 Закону №2344-ІІІ визначено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Згідно з підпунктом 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила № 363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Таким чином, статус перевізника може підтверджуватися, зокрема, договором про перевезення вантажу, накладними (товарно-транспортними накладними), квитанціями тощо.

У постанові від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а Верховний Суд зауважив, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III). Не без того, що надання послуги з перевезення вантажів може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності, передбаченої частиною першої статті 60 Закону № 2344-III.

У постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 Верховний Суд зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема, інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Водночас нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися, на думку Верховного Суду, із розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

За висновком Верховного Суду у справі № 640/27759/21, тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

В іншій постанові Верховного Суду (від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20) Верховний Суд зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися).

У постанові від 21.12.2023 у справі № 280/2150/23 Верховний Суд зазначив, що на основі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб не визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який, у розумінні частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ, має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону.

Отже, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт.

З обсягу встановлених судом обставин цієї справи випливає, що посадовими особами Укртрансбезпеки проведено перевірку транспортного засобу марки МАЗ н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво реєстрації т/з CХА№491202 під керуванням водія ОСОБА_1 . Власником транспортного засобу є ТОВ «Альфа-Лізинг Україна».

Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «БМБУД» та ТОВ «АЛЬФА-ЛІЗИНГ УКРАЇНА» укладено Договір фінасового лізингу №850-ЛВ-МСБ-Ф-243 від 16 серпня 2021 року згідно якого ТОВ «БМБУД» передано у фінансовий лізинг самоскид МАЗ 6501С5-584-000, ДНЗ НОМЕР_1 .

Також, між ТОВ «БМБУД» та Приватним підприємством «ТІЕРРА» укладено Договір оренди №01/04/24 від 01 квітня 2024 року відповідно якого ТОВ «БМБУД» орендодавець 01 квітня 2024 року передав, а ПП «ТІЕРРА» прийняло транспортні засоби, а саме: самоскид МАЗ 6501С5-584-000, ДНЗ НОМЕР_1 .

Відповідно до п.4.2. вищезазначеного Договору Строк оренди розпочинається з моменту підписання акту-прийому передачі об`єкта оренди та закінчується 31серпня 2024 року.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що транспортний засіб - самоскид МАЗ 6501С5-584-000, ДНЗ НОМЕР_1 , не перебував у володінні позивача, та не міг використовуватися останнім, як засіб здійснення перевезень на комерційній основі.

Також, згідно Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт №055716 від 05 червня 2024 року встановлено, що 05 червня 2024 року керував самоскидом МАЗ 6501С5-584-000, КА 8126 ЕВ водій - ОСОБА_1 . Однак, згідно наказу ТОВ БМБУД № 65/2К від 03 червня 2024 року ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ТОВ «БМБУД».

Вище зазначене, також спростовує надання послуг перевезення на комерційній основі позивачем.

Суд зауважує, що матеріалами справи підтверджується, що під час проведення перевірки водієм було надано товарно-транспортну накладну на перевезення вантажу, з якої вбачається, що перевізником є позивач.

Проте, 02.08.2024 у відповідь на запит №31/07-01 ПП «ТІЕРРА» повідомила, що зазначений номер ТТН №863 від 05.06.2024 співпадає із номером, який внесений в журнал обліку фактур, товаротранспортних накладних Товариства, однак підтвердити чи спростувати, чи саме ця ТТН належить ПП «ТІЕРРА» не вдається можливим, так як не долучені її копії. В свою чергу ПП «ТІЕРА» підтвердила що 05.06.2024 року надавало послуги з перевезення щебеневої продукції ТОВ «Лазер-Ленд» орендованими транспортними засобами згідно Договору оренди №01/04/24 від 01 квітня 2024 року.

Отже, проаналізувавши надані позивачем документи, суд приходить до висновку, що у ТТН помилково зазначено перевізником позивача.

Одночасно суд зазначає, що дійсно позивачем не було надано зазначених документів під час перевірки, проте суд враховує той факт, що Позивач не мав можливості долучити зазначені документи при розгляді справи відділом державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної службі України, так як розгляд відбувся 23 липня 2024 року, а повідомлення про розгляд Позивач отримав 31 липня 2024 року.

З урахуванням викладеного, Суд приходить до висновку, що позивач не був перевізником вантажу, у зв`язку з чим до нього не могли бути застосовані санкції за порушення вагових обмежень.

З огляду на зазначене, посадові особи Укртрансбезпеки повинні забезпечити відповідні вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт» про те, що понести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт повинен дійсний автомобільний перевізник, тобто особа, яка в момент перевірки здійснювала автомобільне перевезення, при цьому була зобов`язана дотримуватись вимог указаного Закону і, серед іншого, забезпечити водія (та/або іншу уповноважену особу, присутню при перевірці) відповідною документацією, яка є необхідною для повного та всебічного встановлення усіх обставин, які були предметом перевірки.

Обов`язок із встановлення дійсного автомобільного перевізника має Укртрансбезпека, яка, у випадку встановлення порушення законодавства про автомобільний транспорт, зобов`язана притягнути до адміністративної відповідальності лише винну в указаних порушеннях особу. При цьому притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не була в момент перевезення автомобільним перевізником є недопустимою, а тягар наслідків у такому випадку несе компетентний контролюючий орган - Укртрансбезпека.

Аналогічна позиція висловлена у постанові ВС 22 лютого 2023 року у справі №240/22448/20, від 22 грудня 2021 року у справі №420/3371/21, від 06.07.2023 у справі № 640/39442/21, від 28.12.2023 по справі № 300/4673/22.

Неправильне визначення Укртрансбезпекою дійсного автомобільного перевізника та застосування адміністративної відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт до особи, яка не здійснювала спірного автомобільного перевезення, є самостійною підставою для висновку про протиправність спірної постанови та її скасування.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач не довів суду належними та допустимими доказами правомірність спірної постанови, отже позов належить задовольнити.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується квитанцією.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №067277 від 23.07.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Національного Відродження, 27,с-ще Велика Березовиця,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,47725 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження/місце проживання: вул. Тролейбусна, 12,м. Тернопіль,Тернопільська обл., Тернопільський р-н,46027 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

Головуючий суддя Подлісна І.М.