Справа № 560/10241/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2024-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням, військової служби під час дії воєнного стану» та постановою Кабінету міністрів України від 22 лютого 2022 року за №168 за період виконання бойового (спеціального) завдання, а саме з квітня 2023 року по січень 2024 року та визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати мені, ОСОБА_1 , з 15.03.2022 року по 12.05.2023 року грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для, працездатних осіб на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови, Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, та деяких інших осіб», а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії за особистий внесок у загальні результати служби, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно з Законом України «Про внесення, змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану» та постановою Кабінету міністрів України від 22 лютого 2022 року за № 168 за період виконання бойового (спеціального) завдання, а саме з квітня 2023 року по січень 2024 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 , з 15.03.2022 року по 12.05.2023 року грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» а також зробити перерахунок процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії за особистий внесок у загальні результати служби, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення, та зробити перерахунок у зв`язку з цим усіх інших отриманих виплат під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на таке.

Позивач зазначає, що відповідач не виплатив йому в повному розмірі додаткову винагороду, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за безпосередню участь у бойових діях.

Позивач вказує, що після прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, якою скасований пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова № 103), посадовий оклад та оклад за військовим (спеціальним) званням, усі щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку, одноразова грошова допомога на оздоровлення, грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань з 22.02.2022 по 11.03.2023 повинні бути обраховані з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 і 01.01.2023 та відповідного тарифного коефіцієнта. Проте, як вказує ОСОБА_1 , відповідач здійснив розрахунок з прожиткового мінімуму, встановленого станом на 01.01.2018 року, що зумовило проведення виплат у заниженому розмірі.

З огляду на викладене вище ОСОБА_1 просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 19.07.2023 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача 05.08.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України заперечує та просить у задоволенні відмовити з огляду на таке.

Відповідач зазначає, що у період з 23.03.2023 по 17.04.2024 військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, згідно із наказами Головнокомандувача Збройних Сил України "Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій", виконувала завдання, що не віднесенні до районнів ведення воєнних (бойових) дій.

Також відповідач вказує, що позивач у період з квітня 2023 року по січень 2024 року виконував завдання в районах, які не відносяться до лінії бойового зіткнення з противником. Відтак, на думку військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100 тисяч гривень відповідно до Постанови № 168 немає.

Щодо перерахунку грошового забезпечення та інших видів виплат з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та на 01.01.2023 року, то відповідач зазначає, що за вказаний у позовній заяві період змін до пункту 4 Постанови № 704, що передбачали використання такої розрахункової величини, як прожитковий мінімум для працездатних осіб встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", не вносились. Рішень стосовно зміни перерахунку нарахованого та виплаченого грошового забезпечення в зв`язку зі зміною розрахункових величин Урядом не видавалось. Отже, позовні вимоги в цій частині, на думку відповідача, також задоволенню не підлягають.

Ухвалою від 12.09.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд зобов`язав військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати до суду належним чином завірені копії документів:

- інформаційного витягу або копію журналу бойових дій за період з 15.03.2022 по 12.05.2023 (інформацію щодо наявності записів стосовно ОСОБА_1 );

- відомостей з журналу надходжень розпоряджень по підрозділу, в якому проходив ОСОБА_1 та інформацію щодо виконання вказаних розпоряджень позивачем за період з 15.03.2022 по 12.05.2023;

- у разі відсутності ОСОБА_1 у списках про безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 15.03.2022 по 12.05.2023, інформацію щодо місця його перебування та виду виконуваних ним бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України за цей період;

- іншу інформацію що спростовує його участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за вказаний вище період.

Від відповідача 19.09.2024 на виконання ухвали суду від 12.09.2024 частково надано документи, витребувані судом, та інформація, яка запитувалася.

Так, згідно із листа військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України від 17.09.2024 № 1499/17/2/328, зокрема, повідомлено, що через не віднесення районів перебування та виконання бойових (спеціальних) завдань підрозділу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, а саме: розвідувальної роти, до складу якої входив позивач, до переліку районів ведення бойових дій, а також відсутність інформації щодо отриманих ОСОБА_1 поранень або бойових травмувань під час виконання бойових (спеціальних) завдань відповідно до отриманих бойових розпоряджень, у військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України не було законних підстав для внесення в журнал бойових дій військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України інформації щодо безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в районах ведення бойових дій. Також відповідачем зазначено про те, що позивач не приймав безпосередню участь у бойових діях, а виконував лише заходи розвідувального забезпечення під час несення служби на спостережних постах, а також під час виконання завдань з господарського (логістичного) забезпечення життєдіяльності підрозділу на посаді головного сержанта взводу, перебуваючи в місці основної дислокації підрозділу на значній відстані від державного кордону України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Відповідно до витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.04.2024 №114 старшого сержанта ОСОБА_1 з 17.04.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У період з 15.03.2022 по 12.05.2023 військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України була залучена до виконання постійних бойових (спеціальних) завдань у межах територіальних громад Хмельницької та Сумської областей, а саме: Хмельницький район - з 15.03.2022 по 21.03.2023 та Сумський район - з 22.03.2023 по 12.05.2023 року.

Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України № 101 від 30.03.2022 року, №102 від 01.04.2022 року, № 125 від 30.04.2022 року, № 157 від 02.06.2022 року, № 184 від 01.07.2022 року, № 212 від 01.08.2022 року, № 237 від 01.09.2022 року, № 262 від 01.10.2022 року, № 282 від 01.11.2022 року, № 311 від 02.12.2022 року, № 1 від 02.01.2023 року, № 67 від 17.03.2023 року, № 68 від 17.03.2023 року, № 89 від 01.04.2023 року, № 111 від 01.05.2023 року, № 147 від 01.06.2023 року, територіальні громади (райони Хмельницької та Сумської областей) у період з 15.03.2022 по 12.05.2023 не були визнані районами ведення воєнних (бойових) дій.

У період з 22.03.2023 по 12.05.2023 військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, відповідно до бойових розпоряджень УВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №1454/629т від 21.03.2023 та ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №313/28/793т/с від 25.03.2023 року, не вела оборонні або наступальні дії в межах визначеної смуги відповідальності, а виконувала лише стабілізаційні заходи.

Позивач 28.05.2024 звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити із ним повний розрахунок.

Відповіді на заяву від 28.05.2024 позивач не отримав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною 2 статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 168.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Міністр оборони України 25.03.2022 прийняв рішення № 248/1298 (чинне на час виникнення спірних правовідносин) про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, яке того ж дня телеграмою № 248/1298 доведено до відома, у тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Згідно із пунктом 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови № 168 визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Пунктом 2 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

- 100000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участі у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

- 30000 іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до для виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із звільненням з військової служби).

Відповідно до пункту 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298, райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість, (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Як встановлено судом, позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в періоди: з квітня 2023 по січень 2024 року.

На виконання вимог ухвали суду від 12.09.2024 року, відповідач надав інформацію, що у період з 15.03.2022 по 12.05.2023 військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України виконувала постійні бойові (спеціальні) завдання в межах територіальних громад Хмельницької та Сумської областей, а саме: Хмельницький район - з 15.03.2022 по 21.03.2023 та Сумський район - з 22.03.2023 по 12.05.2023 року.

Також, як зазначено судом вище, відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України № 101 від 30.03.2022, № 102 від 01.04.2022 року, № 125 від 30.04.2022 року, № 157 від 02.06.2022 року, № 184 від 01.07.2022 року, № 212 від 01.08.2022 року, № 237 від 01.09.2022 року, № 262 від 01.10.2022 року, № 282 від 01.11.2022 року, № 311 від 02.12.2022 року, № 1 від 02.01.2023 року, № 67 від 17.03.2023 року, № 68 від 17.03.2023 року, № 89 від 01.04.2023 року, № 111 від 01.05.2023 року, № 147 від 01.06.2023 року, територіальні громади (райони Хмельницької та Сумської областей) в період з 15.03.2022 по 12.05.2023 не були визнані районами ведення воєнних (бойових) дій.

У період з 22.03.2023 по 12.05.2023 військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, відповідно до бойових розпоряджень УВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 1454/629т від 21.03.2023 та ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 313/28/793т/с від 25.03.2023 року, не вела оборонні або наступальні дії в межах визначеної смуги відповідальності, а виконувала лише стабілізаційні заходи.

Водночас, суд виходить з того, що сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень (наказів) під час перебування в зоні бойових дій не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168, оскільки однією з умов виникнення права на одержання спірних виплат є перебування на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, що ототожнюється із виконанням бойових (спеціальних) завдань.

У свою чергу, виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

Визнання того, що позивач весь час перебував у зазначеному місці не відповідає встановленому Постановою № 168 пропорційному підходу до визначення розміру додаткової винагороди.

Оскільки, у період з період з 22.03.2023 по 12.05.2023 військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України не вела оборонні або наступальні дії в межах визначеної смуги відповідальності, а виконувала лише стабілізаційні заходи.

Крім того, за виконання позивачем заходів з розвідувального забезпечення в смузі відповідальності військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, за виключенням травня, жовтня, грудня 2023 року, коли він перебував у відпустці, протягом всього періоду виконання розвідувальних бойових (спеціальних) завдань у складі розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, позивач отримував встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких заходів, що підтверджується довідкою про доходи № 315/ФЕС від 28.08.2024 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність у матеріалах справи належних, допустимих, достовірних і достатних доказів, які підтверджували б позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині.

Щодо позовної вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплати ОСОБА_1 з 15.03.2022 по 12.05.2023 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року відповідно, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» а також зробити перерахунок процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, одноразової грошової допомоги при звільненні, премії за особистий внесок у загальні результати служби, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустку, з урахуванням виплачених сум та з урахуванням індексації грошового забезпечення, та зробити перерахунок у зв`язку з цим усіх інших отриманих виплат під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України, то суд зазначає про таке.

Положеннями статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 року, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції до 24.02.2018) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Однак, Постановою №103 до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Отже, з 01.03.2018 Урядом України було запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103 яким, зокрема, в пункт 4 Постанови № 704 були внесені зміни.

Із наведеного слідує, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.

Тобто з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018 року.

Отже, розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення, повинно бути визначене шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 420/6572/22.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2018 встановлено у сумі 1762,00 грн.

Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 №294-ІХ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2020 встановлено у сумі 2102,00 грн.

Статтею 7 Закону України від 15.12.2020 №1082-ІХ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021 встановлено в сумі 2270,00 грн.

Статтею 7 Закону України від 02.12.2021 №1928-ІХ "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2022 встановлено в сумі 2481,00 грн.

Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2023 встановлено в сумі 2684,00 грн.

Отже, редакції законів України про державний бюджет свідчить про зміни в розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сторону їх поступового збільшення.

Крім того, суд звертає увагу, що перерахунок розміру посадового окладу та окладу за військовим званням супроводжує здійснення перерахунку (донарахування) усіх видів грошового забезпечення.

Одночасно, щодо способу захисту обраного позивачем, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин і правових підстав, суд вважає за необхідне забезпечити ефективний захист прав позивача шляхом:

- визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не обчислення та не виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 15.03.2022 по 12.05.2023 року, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого, відповідно, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 15.03.2022 по 12.05.2023 року, а також всі інші належні йому за цей період додаткові види грошового забезпечення (щомісячні та одноразові), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого, відповідно, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням виплачених сум.

Щодо перерахунку ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення, та усіх інших отриманих виплат проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 Міністерства оборони України, то суд зазначає таке.

Суд вказує, що позивач не звертався до відповідача із вимогою про нарахування та виплату грошового забезпечення та інших додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням індексації грошового забезпечення.

Як наслідок, відповідач не відмовляв позивачу у вказаному.

У позовній заяві також відсутнє обґрунтування цієї частини позовних вимог та будь- які докази на підтвердження порушень прав позивача з боку відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин і правових підстав, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Решта доводів і аргументів сторін висновків суду та по суті спору не змінюють.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та доказів, зібраних у справі, суд дійшов переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1211,20 гривень.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, відтак, підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень, що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не обчислення та не виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з15.03.2022 по 12.05.2023 року, а також всіх інших належних за цей період додаткових видів грошового забезпечення (щомісячних та одноразових), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого, відповідно, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 15.03.2022 по 12.05.2023 року, а також всі інші належні йому за цей період додаткові види грошового забезпечення (щомісячні та одноразові), з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого, відповідно, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )

Головуючий суддя Є.В. Печений