Справа № 520/23155/24
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Справа № 520/23155/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Голотяк К. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-1) від 25.03.2024 № 45 «Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі відповідач-2) зарахувати до стажу ОСОБА_1 на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, час роботи ОСОБА_1 на посадах заступника головного державною санітарного лікаря м. Харкова, заступника головного лікаря Харківської міської санітарно-епідеміологічної станції з 30 липня 1997 року по 8 січня 2001 року; головного державного санітарного лікаря м. Харкова, головного лікаря Харківської міської санітарно-епідеміологічної станції з 09 січня 2001 року по 29 березня 2010 року; головного державного санітарного лікаря Харківської області, головного лікаря Харківської обласної санітарно-епідеміологічної станції з 30 березня 2010 року по 20 серпня 2012 року, зазначених в трудовій книжці серія НОМЕР_1 ; вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що звернуся до органу Пенсійного фонду України із заявою про перехід на пенсію у відповідності до Закону України «Про державну службу», однак отримала відмову у зв`язку із відсутню стажу необхідно для призначення пенсії даного виду. Вважає такі дії відповідача-1 протиправними. У зв`язку із тим, просить зарахувати стаж на посадах, які віднесені до посад державної служби. У відповідності о ст. 139 КАС України вирішити питання розподілу судових витрат.

Відповідачем-1 подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що відсутні підстави для переведення позивача на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу», оскільки відсутній стаж роботи на посад державної служби. Просить у позові відмовити.

Відповідачем-2 не подано відзив, який би містив заперечення на позов.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення щодо адміністративного позову. Наводить аргументи щодо предмету спору, які є аналогічними, що викладені у позовній заяві.

Ухвалою суду від 21.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем-1 подано до суду заяву про розгляду справи у відсутності представника.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просить такий задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. Не заперечує проти розгляду справи у відсутності представників відповідачів.

Суд заслухавши думку позивача, з урахуванням заяви відповідача-1, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду України та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджено матеріалами справи.

Суд установив, 19.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова із заявою про переведення на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу. До заяви було надано, зокрема копію трудової книжки, довідки про складові заробітної плати та інші документи необхідні для призначення відповідного виду пенсії /а.с. 16, 17/.

Відповідач-1, який призначений у порядку екстериторіальності, рішенням від 25.03.2024 № 45, відмовив позивачу у переведенні на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про державну служби». Наводить аргументи про те, що державні службовці, які станом до 01.05.2016, обіймали посади державної служби повинні мати стажу не менше 10 років. За результатами розгляду поданих позивачем документів в останньої наявним є стаж роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної службовців складає 3 роки 8 місяців 11 днів /а.с. 15/.

Позивач вважає таке рішення відповідача-1 протиправним, у зв`язку із чим звернулась до суду за захистом свого порушеного права.

01 травня 2016 року набув чинності Закон України Про державну службу від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до підпунктом 1 пункту 2 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII, визнано таким, що втратив чинність, Закон України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII зі змінами (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Отже, підпункт 1 пункту 2 розділу XI „Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889 є єдиною легальною основою юридичного механізму надання права на призначення пенсій на підставі статті 37 Закону № 3723-XII.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону України Про державну службу від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у державних службовців, які на день набрання чинності Законом 889-VIII займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, та осіб, які на день набрання чинності Законом 889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Абзацом першим частини першої статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Тобто, до 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року відповідно до статті 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу Закону № 3723- XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723- XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу» № 3723- XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу № 3723- XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, розділом XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Таким чином, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування вищезазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року (справа № 569/350/17), від 03 липня 2018 року (справа № 586/965/16-а) та від 10 липня 2018 року (справа № 591/6970/16-а).

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01 травня 2016 року).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення стажу державної служби від 03 травня 1994 року № 283, якою затверджено Порядок обчислення стажу державної служби, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Суд установив, відповідно до даних трудової книжки позивача остання: у період з 30 липня 1997 року по 08 січня 2001 року обіймала посаду заступника головного державного санітарного лікаря м. Харкова; з 09 січня 2001 року по 29 березня 2010 року обіймала посаду головного державного санітарного лікаря м. Харкова; з 30 березня 2010 року по 20 серпня 2012 року обіймала посаду головного державного санітарного лікаря Харківської області-головного лікаря Харківської обласної санітарно-епідеміологічної станції. Дані обставини підтверджено копіює трудової книжки позивача /а.с. 12-14/.

З 20 серпня 2012 року переведена на роботу до Головного управління Держсанепідеміологічної станції Харківській області на посаду начальника, що підтверджено даними копії трудової книжки.

Відповідно до розпорядження КМУ від 09.08.2005 № 333-р «Про віднесення посад керівних працівників центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців» така посада (начальник Головного управління Держсанепідеміологічної станції Харківській області) віднесена до 4 категорії посад державного службовця.

Згідно з листа Національного агентства України з питань державної служби від 01.07.2023 № 3112/12-13, останній розглянувши лист позивача, повідомив ОСОБА_1 про те, що посади, які обіймала позивачка за період з 30.07.1997 по 08.01.2001, з 09.01.2001 по 29.03.2010, з 30.03.2010 по 20.08.2012, у відповідності до розпорядження КМУ від 09.08.2005 № 333-р можуть бути включені до стажу державної служби, оскільки безпосередньо з останньої посади призначені на посаду державного службовця четвертої категорії /а.с. 20/.

З огляду на викладене вище приходжу переконання про те, що позивач на час звернення до органу Пенсійного фонду України м. Харкова з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу, мав достатній стаж державної служби та стаж роботи на посадах державної служби, з останньої посади призначений на посаду державного службовця четвертої категорії, що підтверджено відомостями з копії трудової книжки позивача, а відтак останньою дотримано всіх необхідних вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII для призначення пенсії у відповідності до вимог статті 37 Закону № 3723-ХІІ, а тому оспорюване рішення від 25.03.2024 № 45 «Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 » необхідно визнати протиправним та скасувати.

З метою ефективного способу захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-1 зарахувати до стажу позивача періоди роботи, а саме: з 30.07.1997 по 08.01.2001, з 09.01.2001 по 29.03.2010, з 30.03.2010 по 20.08.2012, що дають право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ.

Щодо вимог позивача зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 вищевказані періоди роботи, суд відмічає наступне.

При визначенні територіального органу Пенсійного фонду, який має обов`язок поновлення порушеного права позивача, суд враховую положення абз. 1 п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постанова правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (абз. 14 п. 4.2 Порядку №22-1).

Тож дії зобов`язального характеру щодо зарахування до стажу час роботи позивача за вищевказані періоди, необхідно покласти на відповідача-1, який визначений за принципом екстериторіальності.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині до ГУ ПФУ в Харківській області задоволенню не підлягають, адже відповідачем-1 не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у переведенні на пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу», а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо зобов`язання до вчинення дій за заявою позивача.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 08.02.2024 (справа №500/1216/23), від 07.05.2024 (справа №460/38580/22).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляну на викладене вище суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

У відповідності до ст. 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасувати рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.03.2024 № 45 "Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 ".

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 що дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VІІІ періоди роботи, а саме: з 30.07.1997 по 08.01.2001, з 09.01.2001 по 29.03.2010, з 30.03.2010 по 20.08.2012.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, місцезнаходження місто Харків, майдан Свободи, будинок № 5, ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, місцезнаходження Донецька область, Краматорський район, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок № 3, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 22.10.2024.

Суддя М. І. Садова