Справа № 480/711/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2024 року м. Суми Справа № 480/711/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
до: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області;
Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Процесуальні дії суду. Заяви сторін.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. На час звернення мав необхідний стаж трактористом-машиністом, а тому йому неправомірно не призначили пенсію.
01.02.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.
17.02.2023 від ГУ ПФУ в Сумській області надійшов відзив, в якому управління просить суд у задоволенні позову відмовити. Відзив мотивовано тим, що позивачу було правомірно відмовлено у призначення пенсії за віком, оскільки актом перевірки не підтверджено пільговий характер роботи.
21.02.2023 від ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надійшов відзив, в якому управління просить суд у задоволенні позову відмовити. Відзив мотивовано тим, що спірне рішення було прийнято правомірно, оскільки у позивача відсутній 20-ти річний пільговий стаж роботи трактористом-машиністом. Період роботи позивача з 31.05.1984 до 30.04.2010 згідно довідки від 26.05.2022 не враховано позивачу до пільгового стажу, оскільки актом перевірки не підтверджено пільговий характер роботи. Зробити висновок, що позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві чи тваринництві не має змоги, оскільки для дослідження не надані необхідні документи, а саме наряди на виконану роботу.
Встановлені судом фактичні обставини справи.
Позивач 24.07.1967 р.н., що підтверджується записом у паспорті (а.с.5).
Відповідно до записів трудової книжки позивача 31.05.1984 його прийнято у члени колгоспу ім.Щорса Роменського району Сумської області на посаду тракториста в мехзагін № 2. Позивача 30.04.2020 звільнено з роботи тракториста, у зв`язку з переведенням на роботу в ЗАТ "Райз Максимко" (з.б.а.с.10).
Згідно з довідкою ПАТ ім. Щорса від 26.05.2022 № 186 позивач - тракторист-машиніст с/г виробництва у період з 31.05.1984 до 30.04.2010, згідно книг обліку заробітної плати, був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві (а.с.12).
05.07.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії (а.с.24). 11.07.2022 ГУ ПФУ в Рівненській області було відмовлено позивачу у такому призначені (а.с.23).
19.07.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії (а.с.26). 26.07.2022 ГУ ПФУ в Сумській області було відмовлено позивачу у такому призначені (а.с.25).
20.09.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії, що не заперечується сторонами. 26.09.2022 ГУ ПФУ у Львівській області було відмовлено позивачу у такому призначені (а.с.27).
05.10.2022 позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що не заперечується сторонами.
На переконання позивача, йому протиправно не призначили пенсію за віком на пільгових умовах з 25.07.2022, за його заявою від 05.10.2022, а рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 14.10.2022 є протиправним. Рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 11.07.2022, 26.07.2022, та 26.09.2022 не є предметом даного позову.
Висновки суду та їх мотиви.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону про пенсійне страхування).
За статтею 56 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджено постановою КМУ від 12.08.1993 № 637.
Згідно з п.п.1-2 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Пунтом 20 порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. Додатково в довідці наводяться відомості стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
Згідно з статтею 101 Закону про пенсійне страхування органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч.1 ст.103 цього Закону є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Відповідно до норм Інструкцій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 та наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювати понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підтягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з п.4 Постанови КМУ № 301 від 27.04.1993 відповідальність за організацію ведення обліку покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Отже, трудова книжка є основний документом, який підтверджує трудову діяльність працівника. Обов`язок ведення трудових книжок, складання уточнюючих довідок та підтвердження достовірності відомостей про роботу покладається саме на адміністрацію підприємств, а не на позивача.
Як встановлено судом, записами трудової книжки підтверджується період роботи позивача трактористом з 31.05.1984 до 30.04.2010 у колгоспі ім.Щорса Роменського району Сумської області. Також вказаний період роботи позивача підтверджується довідкою ПАТ ім. Щорса від 26.05.2022 № 186, виданою за формою згідно додатку 5 до порядку затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637, в якій зазначено, що згідно книг обліку заробітної плати позивач у вказаний період був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві. Про невідповідність записів трудової книжки відповідачами не стверджується.
В акті ГУ ПФУ в Сумській області від 17.08.2022 встановлено, що у період, який перевіряється, позивач працює стабільно, заробітна плата нараховується постійно. Проте у зв`язку з тим, що протоколи, накази, розпорядження, наряди на виконані роботи за 1984-2010 роки та інші додаткові документи на підтвердження відомостей щодо позивача до перевірки не надавались, то зробити висновок, що позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві с/г продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві, не має змоги.
Суд звертає увагу, що обов`язок щодо зберігання наказів, розпоряджень та нарядів на виконані роботи за 1984-2010 роки у ПАТ ім. Щорса покладено саме на адміністрацію підприємства і не залежить від волі позивача.
Тому відсутність у ПАТ ім. Щорса нарядів на виконану роботу позивачем за 1984-2010 роки, за наявності відомостей про стабільну роботу позивача та постійне нарахування йому заробітної плати на цьому підприємстві у вказаний період, а також підтвердження періоду роботи трудовою книжкою, не може бути підставою для не зарахування позивачу спірного періоду його роботи до пільгового стажу.
Таким чином, період роботи позивача з 31.05.1984 до 30.04.2010 неправомірно не зараховано позивачу до його страхового стажу.
Суд звертає увагу, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у спірному рішенні не зазначено позивачу реального алгоритму дій для усунення недоліків. Перекладання обов`язку доказування, в тому числі надання позивачем нарядів на виконану роботу за 1984-2010 роки у ПАТ ім. Щорса, тощо на позивача є неправомірним. Відсутність можливості колишнім роботодавцем надати деякі документи на підтвердження відомостей про роботу позивача не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання пенсії.
Судом встановлено, що документи про призначення пенсії були розглянуті саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Зазначеним суб`єктом при прийнятті рішення не були враховані деякі періоди роботи позивача до пільгового стажу на підставі акту перевірки достовірності відомостей ГУ ПФУ в Сумській області.
Отже, виключно ГУ ПФУ в Дніпропетровській області порушило право позивача, а саме шляхом прийняття рішення, тому вказана особа є належним відповідачем за позовом. Порушення ГУ ПФУ в Сумській області прав позивача судом не встановлено, оскільки в рамках даного спору досліджується виключно правомірність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а акт від 17.08.2022, в розумінні норми п.19 ч.1 ст.4 КАС України, не є індивідуальним актом та не порушує прав позивача.
Суд звертає увагу, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не вчинило жодних дій щодо перевірки достовірності відомостей про роботу позивача у ПАТ ім. Щорса, в тому числі на підставі показань свідків, як і недало роз`яснень позивачу реального алгоритму усунення недоліків.
Відповідно до п.4 ч.ч.2,4 cт.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Отже, врахування правової оцінки спірного питання є обов`язком такого суб`єкта при вирішенні питання, з якого звернувся позивач.
Судом встановлено, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області було відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах на підставі норми п.3 ч.2 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Наявність необхідного віку та страхового стажу позивача для призначення такої пенсії відповідачем не заперечується.
Отже, оскільки позивачу не зараховано до його пільгового стажу період роботи з 31.05.1984 до 30.04.2010, то призначення пенсії на даний час є передчасним.
Отже, суд, з урахуванням норми ч.2 ст.9 КАС України, виходить за межі позовних вимог. З урахуванням принципу верховенства права та для ефективного захисту прав людини, суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення, яке не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України. Також суд зобов`язує ГУ ПФУ в Дніпропетровській зарахувати до пільгового стажу позивача для призначення пенсії, відповідно до п.3 ч.2 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 31.05.1984 до 30.04.2010 та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 05.10.2022 і прийняти рішення.
Судові витрати.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірного рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, суд на підставі норми ч.8 ст.139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у сумі 1073,60 грн.
Витрати на правничу допомогу.
Відповідно до норми ч.6 ст.134 КАС України суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами виключно за клопотанням іншої сторони. В силу норми п.1 ч.3 цієї статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
В ухвалі про відкриття провадження суд встановлював відповідачам строк для подання відзиву, в тому числі щодо судових витрат. Проте ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не було подано до суду як клопотань, так і належних та допустимих доказів неспівмірності судових витрат.
Суд звертає увагу, що він не має права на зменшення суми заявлених витрат на правничу допомогу(без відповідного клопотання сторони). Питання контролю ефективності роботи виконавчої гілки влади, до якої входить ПФУ, не належить до повноважень та обов`язків суду, як і контроль правомірності того, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області займає нейтральну позицію щодо співмірності витрат на правничу допомогу, що може призвести до нераціонального витрачання бюджетних коштів на відшкодування витрат фізичних осіб на вирішення правових конфліктів в публічно-правових правовідносинах. Всі вказані ризики покладаються не на суд і людину, а на органи виконавчої влади, які є незалежною гілкою влади.
Крім того, у разі порушення своїх прав є цілком логічним, що людина обире найбільш ефективний спосіб, на її думку, захисту своїх прав, в тому числі і відносно правничої допомоги, а не повинна думати про найменш економічно затратний розмір таких витрат.
Тому питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу вирішується судом за наявними матеріалами справи.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів: договору про надання правової допомоги від 19.01.2023, укладеного між адвокатом Мороз Л.О та позивачем, в якому зазначено фіксовано суму гонорару 3000 грн; свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000401 та оригінал ордеру від 20.01.2023 серії ВМ № 1032812.
Беручи до уваги той факт, що позовні вимоги задоволені частково, витрати на правничу допомогу підтверджуються належними та допустимими доказами та те, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не надало будь-яких клопотань та пояснень про розмір витрат на правничу допомогу у даній справі (щодо співмірності, тощо), суд дійшов висновку про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
5. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовити.
7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 21.10.2024.

Суддя А.І. Сидорук