Справа № 520/22118/24
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року № 520/22118/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області податкове повідомлення-рішення від 23.04.2024 № 0, згідно із яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням у розмірі 6 842,22 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафні) у розмірі 1710,58 грн, а також нараховано суму пені у розмірі 2964,81 грн;

- визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області податкове повідомлення-рішення від 23.04.2024 № 0, згідно із яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням у розмірі 570,18 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафні) у розмірі 142,55 грн, а також нараховано суму пені у розмірі 247,06 грн;

- визнати протиправним та скасувати вимогу від 23.04.2024 за № Ф-0 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 12870,00 грн та рішення № 0 від 23.04.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 3861,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 16.10.2020 по 25.07.2023 була зареєстрована як підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в період з 01.01.2022 по 25.07.2023 перебувала на спрощеній системі оподаткування(платник єдиного податку 2 групи). 25.07.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис щодо державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця за її власним рішенням. На підставі акту перевірки № 11487/20-40-24-10-07/ від 22.03.2024 були прийняті оскаржувані податкові повідомлення рішення та вимога від 23.04.2024 за № Ф-0 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 12870,00 грн та рішення № 0 від 23.04.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 3861,00 гривень. Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення та вимогу безпідставними та не вмотивованими, відображені в акті перевірки обставини базуються лише на суб`єктивному припущенні. Вважаючи свої права порушеними позивачка звернулася до суду.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана сторонам та отримана ними.

Відповідач надав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав та посилається на те, що позивачкою 15.08.2022 до контролюючого органу подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого(сплаченого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску(податковий розрахунок) № за 1 квартал 2022 року, згідно якого у березні 2022 року нею було нараховано (графа « 3а» розрахунку) та виплачено (графа « 3» розрахунку) найманим робітникам дохід у загальній сумі 30600,00 грн з ознакою « 101», проте утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору з такого доходу у податковому розрахунку не відображено. Згідно податкового розрахунку від 15.08.2022 № за 1 квартал 2022 року позивачкою було виплачено дохід з ознакою « 101» найманим працівникам у сумі 30600,00 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб. Таким чином, позивачкою занижено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати, за 2022 рік на суму 6 842,33 гривень. З наданого на перевірку табелю обліку використання робочого часу за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 не відповідають даним податкового розрахунку за 1 квартал 2022 року від 15.08.2022 № , яким позивачка підтверджує фактичне нарахування та виплату заробітної плати найманим працівникам. Тому перевіркою правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати встановлено порушення п.п. 164.2.2 ст. 164.2 ст. 164 ПК України. Крім того, посилання позивачці на «технічну помилку» при заповненні податкового розрахунку за 1 квартал 2022 року в частині виказання ознаки доходу « 101» замість « 169» зауважено у контролюючого органу є усі підстави вважати, що позивачкою, з метою уникнення від утримання та оплати податків і зборів з доходів, виплачених найманим працівникам у формі заробітної плати, були оформлені первинні документи щодо виплати неоподатковуваної допомоги найманим працівникам. Проте у податковому розрахунку напроти таких доходів була вказана ознака « 101», а не « 169» з метою уникнення ризику втрати статусу платника спрощеної системи ще у 2022 році. Позивачкою не доведено порушення її прав контролюючим органом, тому позовні вимоги є безпідставними та такими у яких слід відмовити.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позову, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне.

16.10.2020 по 25.07.2023 була зареєстрована як підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та в період з 01.01.2022 по 25.07.2023 перебувала на спрощеній системі оподаткування(платник єдиного податку 2 групи). 25.07.2023 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис щодо державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця за її власним рішенням.

На підставі документальної позапланової перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області складений акт перевірки № 11487/20-40-24-10-07/ від 22.03.2024, в якому зазначено, що ПП-ФО ОСОБА_1 15.08.2022 було подано до контролюючого органу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року, згідно якого у березні 2022 року нею було нараховано (графа « 3а`розрахунку) та виплачено (графа « 3» розрахунку) найманим працівникам дохід у загальній сумі 30600,00 грн з ознакою « 101», проте утримання податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску з такого доходу у податковому розрахунку не відображено. Згідно з п.п. 2 п. 4 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб із сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 (Порядок № 4) (за звітний період місяця у графі За «сума нарахованого доходу» відображається( за звітний період місяць) дохід, який нараховано фізичній особі відповідно до ознаки доходу, наведеного у розділі 1 «Довідник ознак доходів фізичних осіб». У графі 3 «сума виплаченого доходу» відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом. Згідно додатку 2 «Довідник ознак доходів фізичних осіб» до Порядку 3; доходи з ознакою « 101» це доходи у вигляді заробітної плати , нараховані(виплачені) платником податку відповідно до умов трудового договору(контракту), крім доходів, зазначених в абзаці 1 розділу ХХ Кодексу (підпункт 164.2.1, п. 164.2 ст. 164 розділу ІV Кодексу). Приписами п.п. 164.2.1, п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного(річного) оподаткованого доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору(контракту). Проте у податковому розрахунку від 15.08.2022 № (березень ПП-ФО ОСОБА_1 такі доходи відображені під ознакою « 101», але не кваліфіковані як оподатковані. Згідно податкового розрахунку від 15.08.2022 № 9158 941952 за 1 квартал ОСОБА_1 було виплачено дохід з ознакою « 101» найманим працівникам у сумі 306000,00 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску. Наданими на перевірку документами встановлено, що згідно відомостей нарахування коштів від 07.03.2022 № 5 ПП-ФО ОСОБА_1 був нарахований найманим працівникам дохід у сумі 30600,00 грн, а саме по 3400,00 грн 9 робітникам. Згідно банківської виписки по разрахунковому рахунку ПП ФО ОСОБА_1 відкритому в ПАТ «Райфазен Банк», ця сума коштів була знята готівкою у касі банку з призначенням «Однаразова неоподаткована матеріальна допомога на заробітні картки ОСОБА_1 згідно відомостей від 07.03.2022». В акті перевірки зазначено, що надання платниками цільової або нецільової допомоги регулюються п. 170.7 ст. 170 Кодексу. Згідно додатку 2 «Довідник ознак доходів фізичних осіб» до Порядку №4 для доходів, виплачених згідно п. 170.7, передбачений код ознаки « 169». Окрім того, приписами п. 170.7 ст. 170 Кодексу передбачено виплату таких доходів юридичними особами та фізичними особами. Виплата цільової або нецільової благодійної допомоги фізичними особами-підприємцями не передбачена податковим законодавством, Законодавчі підстави вважати такий дохід за своїм змістом іншим, аніж заробітна плата відсутні. Таким чином ОСОБА_1 занижено податок на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати за березень 2022р., а також єдиний внесок з таких доходів, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць за який отримано дохід, а саме фактична сума виплаченого працівникам доходу «на руки» складає 30 600,00 грн, оскільки ця сума не була обкладена податком на доходи фізичних осіб та військовим збором, без ви рахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, сума податків на доходи фізичних осіб складає 6 842,33 грн (38012,42*18%); військового збору складає 570,18 грн (38012,42 * 1,5%), єдиного внеску складає 12870,00 грн (виходячи із встановленої законом станом на березень 2022 року мінімальної заробітної плати та кількості найманих працівників (6500,00 грн * 9 працінків = 58 500,00 грн; 58500,00 грн * 22 %» (ставка єдиного внеску) = 12870,00 гривень.

На підставі акту перевірки № 11487/20-40-24-10-07/ від 22.03.2024, Головним управлінням ДПС у Харківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.04.2024 № 0, згідно із яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковим зобов`язанням у розмірі 6 842,22 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафні) у розмірі 1710,58 грн, а також нараховано суму пені у розмірі 2964,81 гривень. Податкове повідомлення-рішення від 23.04.2024 № 0, згідно із яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим зобов`язанням у розмірі 570,18 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафні) у розмірі 142,55 грн, а також нараховано суму пені у розмірі 247,06 гривень.

У позовній заяві позивачка посилається на те, що позиція відповідача полягає в тому, що оскільки податкове законодавство не передбачає надання фізичними особами-підприємцям цільової або нецільової благодійної допомоги фізичним особам, у зв`язку із чим фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не може надавати своїм найманим працівникам матеріальну допомогу, за таких обставин виплачена у березні 2022 року неоподаткована матеріальна допомога згідно відомостей № 5 від 07.03.2022 є оподаткованим доходом у вигляді заробітної плати.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення та вимогу безпідставними та не вмотивованими, а відображені в акті перевірки обставини базуються лише на суб`єктивному припущенні, позивачка звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПК України, контролюючі органи зобов`язані не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно ст.8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У свою чергу, підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків

Згідно ст.86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Суд встановив, що підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення є встановлені за результатами перевірки наступні порушення:

- п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 ПК України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами та доповненями в частині заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати на 6 842,33 грн;

- п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п. 51.1 п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, ст. 51 ПК України, від 02.12.2010 № 2755-VІ зі змінами та доповненнями в частині порушення граничного строку подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 1 квартал 2022 року;

- п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 176.2 ст. 176, п. 161 розділу 10 підрозділу ХХ «Перехідні положення» ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ зі змінами та доповненями в частині заниження суми військового збору до сплати в бюджет за 2022 рік на 570,18 грн;

- п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 ч. 2 ст. 9 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження суми єдиного внеску , що нараховується на заробітну плату найманих працівників за 2022 рік, а саме за березень на загальну суму 12 870,00 гривень.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464-VI. Частиною восьмою цієї статті передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до п.п. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі ПКУ) особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зобов`язані подавати у строки, встановлені ПКУ для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку.

Пунктом 4 частини другої ст. 6 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями (далі Закон № 2464) встановлено, що починаючи з 01.01.2021 платники єдиного внеску зобов`язані подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до Закону № 2464, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до контролюючого органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені ПКУ. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 51.1 ст. 51 ПКУ, з врахуванням п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПКУ, встановлено, що платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску зобов`язані подавати протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску з розбивкою по місяцях звітного кварталу.

Згідно з п. 119.1 ст. 119 ПКУ неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Разом з тим, відповідно до п. 7 частини одинадцятої Закону № 2464 за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) накладаються штрафи, передбачені за порушення порядку подання інформації про фізичних осіб платників податків у розмірах та порядку, встановлених ст. 119 ПКУ.

Відповідно до п.п. 14.1.48 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України заробітна плата це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом.

Так, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, згідно з п. 164.2 ПКУ, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту) та інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПКУ.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо.

У пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України закріплено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України визначено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

З матеріалами справи встановлено , що під час перевірки щодо утримання податку на доходи під час виплати (нарахування) платником податків фізичною особою доходу у вигляді заробітної плати встановлено порушення п.п. 16.14 п. 16.1 ст. 16, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п. 168.1 ст. 168, п. 176.2, ст. 176 ПК України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, з доходів платника податку у вигляді заробітної плати. Згідно податкового розрахунку від 15.08.2022 № за 1 квартал 2022 року позивачем було виплачено дохід з однакою « 101» найманим працівникам у сумі 30600,00 грн без утримання податку на доходи фізичних осіб. Згідно відомостей нарахування коштів від 07.03.2022 № 5 позивачем був нарахований найманим працівникам дохід в сумі 30 600,00 грн, а саме по 3 400,00 гривень. Згідно банковської виписки по розрахунковому рахунку позивачці, відкритому в ПАТ «Райффайзен Банк», ця сума коштів була знята готівкою у касі з призначенням «Одноразова неоподаткована матеріальна допомога на зарплатні картки ОСОБА_1 ».

Враховуючи вищенаведене, суд зауважує, якщо працедавець надає окремим працівникам нецільову благодійну (матеріальну) допомогу за їх заявами у зв`язку з особистими обставинами, яка носить разовий характер, наприклад на вирішення соціально-побутових потреб, то її оподаткування регулюється п. 170.7 ст. 170 ПКУ, згідно з абзацом третім п.п. 170.7.1 п. 170.7 ст. 170 ПКУ якого встановлено, що цільовою є благодійна допомога, що надається під визначені умови та напрями її витрачання, а нецільовою вважається допомога, яка надається без встановлення таких умов або напрямів. Отже, якщо виплата матеріальної допомоги має систематичний характер і така допомога надається всім або більшості працівникам, наприклад, допомога на оздоровлення, при цьому її виплати передбачені положеннями про оплату праці найманих працівників (колективним договором, галузевою угодою тощо), прийнятими згідно з нормами трудового законодавства, то така матеріальна допомога з метою оподаткування прирівнюється до заробітної плати і вся сума такої допомоги включається до загального місячного оподатковуваного доходу платника податку і оподатковується за ставкою 18 %, встановленою п. 167.1 ст. 167 ПКУ, з врахуванням вимог п. 164.6 ст. 164 ПКУ.

Крім того, з метою забезпечення фінансування заходів з підвищення обороноздатності держави тимчасово з 3 серпня 2014 року Законом України від 31 липня 2014 року № 1621-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України» в Україні введено військовий збір.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Судом встановлено, що позивачкою 15.08.2022 до контролюючого органу подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого(сплаченого на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску(податковий розрахунок) № за 1 квартал 2022 року, згідно якого у березні 2022року нею було нараховано (графа « 3а» розрахунку) та виплачено (графа « 3» розрахунку) найманим робітникам дохід у загальній сумі 30600,00 грн з ознакою « 101», проте утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору з такого доходу у податковому розрахунку не відображено. Згідно податкового розрахунку від 15.08.2022р. № за 1 квартал 2022року позивачкою було виплачено дохід з ознакою « 101» найманим працівникам у сумі 30600,00грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб. Таким чином, позивачкою занижено податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника у вигляді заробітної плати, за 2022 рік на суму 6 842,33 гривень. З наданого на перевірку табелю обліку використання робочого часу за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 не відповідають даним податкового розрахунку за 1 квартал 2022 року від 15.08.2022 № , яким позивачка підтверджує фактичне нарахування та виплату заробітної плати найманим працівникам. Тому перевіркою правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні доходів платникам податків у вигляді заробітної плати встановлено порушення п.п. 164.2.2 ст. 164.2 ст. 164 ПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, б. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення -відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.