Справа № 560/12944/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мірошнікової В.Р. від 02.10.2019 року № 51062472 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в сумі 1174,50 дол. США та 471,51 грн;

- визнати дії Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не закінчення виконавчого провадження ВП №60204937 незаконними;

- зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження ВП №60204937 та припинити чинність арештів накладених на майно та скасувати інші заходи примусового виконання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач протиправно не врахував визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 01.10.2024 відкрито провадження в цій справі. Призначено судове засідання на 10.10.2024, яке надалі відкладене на 21.10.2024 у зв`язку з не якою всіх учасників справи та клопотанням позивача про відкладення.

Відповідач правом подати відзив не скористався, а тому, відповідно до вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

У судове засідання 21.10.2024, учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Тому, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, суд вважає, що справу №560/12944/24 необхідно розглянути без участі учасників справи за наявними матеріалами справи у письмовому проваджені.

Згідно з приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд зазначає таке.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у цивільній справі №2-3348/10 видав виконавчий лист 08.04.2010. За вказаним виконавчим листом неодноразово відкривались виконавчі провадження щодо примусового виконання судового рішення.

Старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 02.10.2019 виніс постанову ВП №51062472 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 1174,50 дол. США та 471,51 грн.

Старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 02.10.2019 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60204937 з примусового виконання постанови №51062472 від 02.10.2019. Ця постанова винесена в межах виконавчого провадження ВП №51062472 та виділена в окреме виконавче провадження у зв`язку з завершенням ВП №51062472 на підставі пункту 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (повернення виконавчого документа за письмовою заявою стягувача).

Старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 24.01.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68261481 з примусового виконання виконавчого листа №2-3348/10, виданого Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 08.04.2010.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2024 у справі №2-3384/10, яка набрала законної сили, визнано виконавчий лист №2-3348/10р. від 08.04.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 11745,06 доларів США, пені по кредитному договору в сумі 3618,11 грн та судових витрат в сумі 1096, 96 грн та звернення стягнення на предмет застави, а саме належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль марки DAEWOO Nexia, 2007 року випуску, кузов (шасі рами) № НОМЕР_1 , жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , таким що не підлягає виконанню.

Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13.08.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №68261481 на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням зазначеної ухвали від 01.08.2024.

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 03.09.2024, в якій, з посиланням на пункт 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", просив: винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №60204937; скасувати всі обтяження накладені в рамках виконавчого провадження ВП №60204937; скасувати всі обтяження накладені під час примусового виконання виконавчого листа № 2-3348/10 від 08.04.2010.

Листом від 04.09.2024 №110372 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження №60204937, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору не скасована та не визнана такою, що не підлягає виконанню.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

При цьому, Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, натомість, детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі - Інструкція), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями пункту 8 розділу ІІІ Інструкції визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Зі змісту наведеного слідує, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених інших дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Крім того, зазначене узгоджується з пунктами 20, 22 розділу ІІІ Інструкції, відповідно до яких повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Водночас, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, разом з якою, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, у випадках передбачених законодавством, після повернення виконавчого документа або закриття виконавчого провадження, якщо виконавчий збір не було стягнуто, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору є обов`язком, а не правом державного виконавця.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.06.2021 у справі №460/2478/19.

Як встановив суд, виконавче провадження ВП №51062472 завершене на підставі пункту 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (повернення виконавчого документа за письмовою заявою стягувача), а постанову від 02.10.2019 ВП №51062472 про стягнення виконавчого збору, виділено в окреме виконавче провадження ВП №60204937.

Враховуючи наведені норми законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства відкрито виконавче провадження ВП №60204937 на підставі постанови від 02.10.2019 ВП №51062472 про стягнення виконавчого збору.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами відповідача, наведеними в листі від 04.09.2024 №110372, щодо відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження ВП №60204937, з урахуванням такого.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, ухвала Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2024 у справі №2-3384/10, якою визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, породжує для органу державної виконавчої служби обов`язок розглянути всі правові наслідки, які випливають з цієї ухвали, зокрема, розглянути питання про закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору.

Водночас, суд зазначає, що важливо враховувати похідний характер і взаємопов`язаність всіх цих документів, оскільки при визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню виконавчий збір не стягується, а стягнутий підлягає поверненню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у зв`язку з визнанням ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2024 у справі №2-3384/10 виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, то, як наслідок, виконавчий збір стягуватись не повинен, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З урахуванням положень частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", до способів судового захисту у подібних ситуаціях можна віднести, серед іншого, визнання дій, бездіяльності протиправними; зобов`язання закінчити виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору. Способи такого роду не суперечать закону, є адекватними обставинам і здатні забезпечити ефективний захист права боржника на припинення стягнення з нього виконавчого збору.

Використовуючи владні, управлінські функції при вирішенні питання про закінчення виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору, відповідач допустив бездіяльність (пасивну форму поведінки), а не вчинив дії, як зазначає позивач.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо закінчення виконавчого провадження ВП №60204937, в якому стягується виконавчий збір, то для відновлення порушених прав позивача належним та ефективним способом захисту прав буде зобов`язання відповідача закінчити виконавче провадження ВП №60204937.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру в частині зобов`язання відповідача припинити чинність арештів накладених на майно та скасувати інші заходи примусового виконання, суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, з урахуванням статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є дві вимоги. Розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки частково задоволено одну вимогу, на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні ВП №60204937 щодо невинесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №60204937 на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2024 у справі №2-3384/10.

Зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) закінчити виконавче провадження ВП №60204937 на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" та ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.08.2024 у справі №2-3384/10.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 )
Відповідач:Перший відділ державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Тернопільська 13/2, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29018 , код ЄДРПОУ - 37225066)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк