Справа № 160/19371/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
17.07.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), у якій позивач просить:
1) визнати протиправними дії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислуги в пільговому обчисленні, підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відносно ОСОБА_1 ;
2) зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди служби:
- з 01.01.1996 по 30.12.1997 - на посаді молодшого інспектора відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області (Наказ ДМУ №2 о/с від 12.01.1996);
- з 30.12.1997 по 28.06.1998 - на посаді оперуповноваженого відділення по боротьбі зі злочинністю в паливно-енергетичному комплексі та інших базових галузях економіки і бюджетних організацій на споживчому ринку відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 28.06.1998 по 05.06.2002 - на посаді оперуповноваженого відділення по боротьбі зі злочинами в базових галузях економіки і з нецільовим використанням бюджетних коштів відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 05.06.2002 по 12.01.2004 - на посаді оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинністю в кредитно-фінансовій і банківській системах, сфері зовнішньоекономічної діяльності управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 12.01.2004 по 02.06.2004 - на посаді оперуповноваженого спеціального міжрайонного відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю при УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 02.06.2004 по 13.06.2005 - на посаді оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинністю в кредитно-фінансовій та банківській системах, сфері зовнішньоекономічної діяльності управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 13.06.2005 по 05.09.2005 - на посаді виконуючого обов`язки старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції при УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 05.09.2005 по 26.09.2007 - на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції при УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 26.09.2007 по 01.09.2008 - на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 01.09.2008 по 23.07.2010 - на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області;
- з 23.07.2010 по 10.06.2013 - на посаді старшого оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю лінійного відділення в річковому порту "Дніпропетровськ" ГУМВС України в Дніпропетровській області;
- з 10.06.2013 по 21.01.2014 - на посаді оперуповноваженого Державної служби боротьби з економічною злочинністю лінійного відділу в річковому порту "Дніпропетровськ" ГУМВС України в Дніпропетровській області;
- з 21.01.2014 по 18.08.2015 - на посаді старшого оперуповноваженого карного розшуку лінійного відділу в річковому порту "Дніпропетровськ" ГУМВС України в Дніпропетровській області із розрахунку один місяць служби за півтора місяця та здійснити відповідний перерахунок вислуги років;
3) зобов`язати Головне управління МВС України в Дніпропетровській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подання про призначення пенсії за вислугу років з 19.08.2015 на підставі пункту "а" ч. 1 ст. 12 закону України від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відносно ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України. На день звільнення зі служби позивач мав вислугу 21 рік 05 місяців 09 днів. Позивач звертався до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області щодо зарахування до стажу служби у оперативних підрозділах МВС України (до вислуги років) у пільговому обчисленні, відповідних періодів проходження служби. Проте, позивачу у задоволенні його заяви було відмовлено, що стало підставою для звернення до суду із цією позовною заявою.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
05.08.2024 представником відповідача направлено до суду через автоматизовану систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування. Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону №2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови. Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , з 01.01.1996 до 18.08.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, що підтверджується змістом розрахунку вислуги років майора міліції ОСОБА_1 .
У послужному списку ОСОБА_1 містяться, зокрема, такі відомості про періоди його служби в органах внутрішніх справ, а саме:
- з 01.01.1996 по 30.12.1997 - на посаді молодшого інспектора відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області (Наказ ДМУ №2 о/с від 12.01.1996);
- з 30.12.1997 по 28.06.1998 - на посаді оперуповноваженого відділення по боротьбі зі злочинністю в паливно-енергетичному комплексі та інших базових галузях економіки і бюджетних організацій на споживчому ринку відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 28.06.1998 по 05.06.2002 - на посаді оперуповноваженого відділення по боротьбі зі злочинами в базових галузях економіки і з нецільовим використанням бюджетних коштів відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 05.06.2002 по 12.01.2004 - на посаді оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинністю в кредитно-фінансовій і банківській системах, сфері зовнішньоекономічної діяльності управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 12.01.2004 по 02.06.2004 - на посаді оперуповноваженого спеціального міжрайонного відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю при УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 02.06.2004 по 13.06.2005 - на посаді оперуповноваженого відділу боротьби зі злочинністю в кердитно-фінансовій та банківській системах, сфері зовнішньоекономічної діяльності управління Державної служби боротьби з економічною злочинністю УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 13.06.2005 по 05.09.2005 - на посаді виконуючого обов`язки старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції при УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 05.09.2005 по 26.09.2007 - на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції при УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 26.09.2007 по 01.09.2008 - на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції УМВС України в Дніпропетровській області;
- з 01.09.2008 по 23.07.2010 - на посаді старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю відділу спеціальної міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області;
- з 23.07.2010 по 10.06.2013 - на посаді старшого оперуповноваженого сектору Державної служби боротьби з економічною злочинністю лінійного відділення в річковому порту "Дніпропетровськ" ГУМВС України в Дніпропетровській області;
- з 10.06.2013 по 21.01.2014 - на посаді оперуповноваженого Державної служби боротьби з економічною злочинністю лінійного відділу в річковому порту "Дніпропетровськ" ГУМВС України в Дніпропетровській області;
- з 21.01.2014 по 18.08.2015 - на посаді старшого оперуповноваженого карного розшуку лінійного відділу в річковому порту "Дніпропетровськ" ГУМВС України в Дніпропетровській області.
Наказом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області № 350 о/с від 18.08.2015 «По особовому складу» майора міліції ОСОБА_1 , звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил відповідно до пункту «б» (через хворобу). У наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення складає 21 рік 05 місяців 09 днів.
11.06.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою до ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, зокрема, щодо зарахування йому до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні відповідні періоди, з розрахунку один місяць служби за півтора місяця та надання необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років.
Листом Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 24.06.2024 за № 733/Н-3317/103/Лк-2024 на заяву ОСОБА_1 від 11.06.2024 повідомлено, що оскільки на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ він не мав календарну вислугу років у кількості 22 років і більше, тому у Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Дніпропетровській області правових підстав для зарахування йому вислуги років на пільгових умовах немає та підстави для надання необхідних документів до органів Пенсійного фонду України для призначення йому пенсії за вислугу років відсутні.
Отже, спірним питанням у цій справі є застосування календарної чи пільгової вислуги років при встановленні підстав для направлення до органу Пенсійного фонду України документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 78 Закону України «Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Частиною четвертою статті 78 цього Закону визначено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 102 Закону України «Національну поліцію» пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Відповідно до пункту «б» статті 1-2 вказаного Закону право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Частиною другою статті 17 цього Закону передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, особам, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Згідно з частиною четвертою статті 17 вказаного Закону при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Відповідно до статті 17-1 цього Закону порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Кабінетом Міністрів України постановою № 393 від 17.07.1992 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 393), крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб.
Згідно з пунктом 1 цього Порядку для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду, служба в Національній поліції.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 393 до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам із спеціальним званням Бюро економічної безпеки, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» частини першої статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, Бюро економічної безпеки або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.
За приписами абзацу дев`ятого підпункту «в» пункту 3 вказаного Порядку до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Положеннями статті 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та підпункту «в» пункту 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні лише для визначення розміру пенсії (а не призначення пенсії), тому посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугу років є обґрунтованими та не суперечать вищезазначеним положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та вказаного Порядку.
В аспекті Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за цим Законом календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393.
Отже, саме через застосування норм вказаного Порядку календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах, в разі відсутності таких норм у цьому Порядку такого зарахування не відбувається.
Суд акцентує увагу на тому, що Порядок обчислення календарної вислуги на пільгових умовах зазнав певних змін.
Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» (набрала чинності з 19.02.2022) внесені зміни до пункту 3 Порядку № 393, а саме передбачено зарахування на пільгових умовах певних періодів до вислуги років лише для визначення розміру пенсії, в тому числі відповідно до підпункту «в» з розрахунку один місяць служби за півтора місяця.
За таких умов на час звільнення позивача зі служби (18.08.2015) у Головного управління МВС України в Дніпропетровській області не виникало правових підстав для зарахування його календарної вислуги років на пільгових умовах для призначення пенсії за вислугу років.
До спірних правовідносин не можуть бути застосовані висновки, викладені Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, на які посилається позивач у позовній заяві, оскільки після прийняття вказаних постанов змінилося правове регулювання спірних правовідносин, а саме постановою № 119 внесені зміни до абзацу 1 пункту 3 Постанови № 393, відповідно до якого на пільгових умовах зараховуються певні періоди служби до вислуги років саме для визначення розміру пенсії, а не для її призначення.
Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 13.11.2023 у справі № 140/1151/23.
Суд зауважує, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», і стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» усунуто розбіжності між Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Враховуючи те, що станом на дату звернення позивача 11.06.2024 із заявою до відповідача щодо оформлення та подання необхідних документів до пенсійного органу для призначення пенсії за вислугу років за Законом № 2262-ХІІ діяла нова редакція підпункту «а» пункту 3 Порядку № 393, суд робить висновок про відсутність підстав для зарахування на пільгових умовах позивачу часу проходження служби, оскільки такі періоди враховуються тільки для визначення розміру пенсії.
При цьому, суд не бере до увагу твердження позивача про незарахування календарної вислуги на пільгових умовах на дату його звільнення зі служби, оскільки на час звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ питання обчислення календарної вислуги на пільгових умовах не було спірним, так як звернення позивача щодо вказаного питання відбулось лише 11.06.2024. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 31.08.2023 у справі № 200/4951/22, у якій, серед іншого суд зробив висновок про те, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 року.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 560/9478/22.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
З матеріалів цієї справи встановлено, що позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії. Станом на день звільнення 18.08.2015 вислуга років в календарному обчисленні становила 21 рік 05 місяців 09 днів при необхідних 22 роках та більше.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, суд робить висновок, що у відповідача не було фактичних та правових підстав для зарахування до календарної вислуги позивача періодів його служби в органах внутрішніх справ у пільговому обчисленні, з розрахунку один місяць за півтора місяця та підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України і матеріалів справи, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову.
Оскільки у задоволенні позовної заяви відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський