Справа № 215/4994/24
Суддя: Камбул М. О.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 215/4994/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Камбул М.О.,

при секретарі судового засідання Савельєвої Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Кривому Розі адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача.

06.08.2024 представник позивача, адвокат Дворніченко О.О., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову № 133 від 05.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП у розмірі 17000 грн., оскільки вона є незаконною.

В позові представник зазначає, що постановою №133 від 05.07.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , 27.02.1995, був притягнутий до адміністративної відповідальності по п. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення шляхом накладення штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Вказує, що статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку. В зв?язку з тим, що 19.05.2024 набув чинності Закон N?3696-1X «Про внесення змін до КУПАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ст. 210 КУПАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, отже, до раніш норми ч.3 ст. 210 КУпАП просто не існувало. Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов?язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Представник вважає, що ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП з 27.02.2022, так як зазначена норма введена в дію лише 19.05.2024, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що позивач і зробив у визначений законодавством термін, тому на його думку, немає ні події, ні складу адміністративного правопорушення ч.3 ст. 210 КУпАП, за яке ОСОБА_1 піддано такому суворому стягненню, як 17000 грн. штрафу. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУПАН неможливе, бо закон, який погіршує становище, не має ретроспективної дії. Крім того, згідно ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУПАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за 4.3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягало закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Так як відповідач діяв не на підставі закону, а оскаржувана постанова №133 від 05.07.2022 незаконна тому має бути скасована, а провадження закрите.

Стислий виклад заперечень відповідача.

11.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 , надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник вказує, що позовна заява не може бути задоволена так як військовозобов?язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення відстрочки від призову на військову службу військовозобов?язаних, проте, оскільки, позивач не перебував на військову військовозобов?язаних, відносно останнього був складений протокол № 133 про адміністративне правопорушення від 02 липня 2024 року. Представник наголошує на тому, що у зазначеному протоколі, позивачем були надані пояснення, а саме: «На момент виповнення 27 років почалась війна, я прибув до воєнкомату, сказали прийти пізніше. Після намагався за місцем праці у м. Одеса прийти у воєнкомат - відмовляли. Клопочу щодо розгляду протоколу за моєю відсутності», також міститься підпис позивача, про ознайомлення з датою адміністративного розгляду. Тобто позивач був належим чином повідомлений про дату розгляду адміністративного провадження відносно нього та ним було надано клопотання, про розгляд без його присутності. Відповідно, на думку представника відповідача, позивач разом зі своїм представником умисно, своїми неправдими заявами ввели суд в оману, з метою поновлення строку на оскарження постанови № 133 про притягнення ОСОБА_1 .

Щодо посилань представника позивача, що позивач перебував на військовому обліку призовників до лютого місяця 2022 року представник відповідача вказує, що згідно абз.2 ч 1 статті 37 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" (в редакції Закону до внесення змін №3633-IX від 11.04.2024), Правил обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів які встановлені в Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, ОСОБА_1 , повинен був прибути по досягненню граничного віку (27 років), а саме у лютому 2022 року для постановки на військовий облік військовозобов?язаних, однак, прибув тільки у липні 2024 року.

Також щодо того, що ОСОБА_1 не був оповіщений про необхідність прибуття для постановки на військовий облік, представник у відзиві зазначає, що згідно ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов?язок та військову службу», військовий обов?язок включає: взяття громадян на військовий облік; дотримання правил військового обліку. Відтак, абз. 1 п.1 Правил обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів які встановлені в Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, даною постановою визначено: призовники, військовозобов?язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов?язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов?язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки). Крім того, призовники, військовозобов?язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад. В свою чергу, абз.2 ч 1 статті 37 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" (в редакції Закону до внесення змін № 3633-1Х від 11.04.2024), взяттю на військовий облік військовозобов?язаних підлягають громадяни України: які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників. Відтак, чинним законодавством України не встановлена законодавча норма, яка б передбачала виконання військового обов?язку виключно за умови отримання військовозобов?язаним повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно, останній повинен був прибути самостійно для постановки на військовий облік по досягненню граничного віку. Абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» встановлено, що: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов?язані: виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Окремо наголошує на тому, що законодавець чітко встановлює обов?язок для військовозобов?язаного виконувати правила військового обліку.

Зазначає, що відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення правил військового обліку, а саме: не постановку на військовий облік військовозобов?язаних по досягненню граничного віку перебування на обліку призовників. Крім того, про оновлення чи не оновлення облікових даних у протоколі чи у постанові ІНФОРМАЦІЯ_3 нічого не зазначається.

Також представник вказує, що позивач досяг граничного віку у лютому 2022 року, вже під час дії особливого періоду, тобто позивачем вчинялось правопорушення у період з 27.02.2022 по 02 липня 2024, тому таке правопорушення має тривалий характер. Відтак, Позивач тривалий проміжок часу не виконував свій військовий обов?язок, а саме: взяття громадян на військовий облік військовозобов?язаних. Так як дане правопорушення з боку позивача має тривалий характер, протокол був складений в присутності особи, яка піддається адміністративному стягненню, на момент прибуття до РТЦК та СП якої, законодавець встановив відповідальність за порушення Правил військового обліку за ч.3 ст.210 КУпАП. Крім того, з моменту оприлюднення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні діє особливий період. Стаття 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII встановлено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу Президент України не приймав, а тому на теперішній час дію особливого періоду не припинено. Таким чином, враховуючи, що не прибуття позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_3 є триваючим правопорушенням, а відповідно при триваючому правопорушенні адміністративне стягнення накладається - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, відповідно, ІНФОРМАЦІЯ_3 не було порушено строки накладання адміністративного стягнення. По суті, на думку представника, позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а тому його вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають, а постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Заяви, клопотання учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Дворніченко О.О. в судове засідання не з`явилися, надали заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягають.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку з зайнятістю по іншій справі. В даному випадку суд вважає необхідним звернути увагу на те, що до вказаної заяви представником не додано доказів поважності причин неявки в судове засідання.

Представник третьої особи, ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Оскільки про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, але до суду не з`явилися, суд вважає можливим проводити розгляд справи за їх відсутності на підставі наданих доказів.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи по суті призначено на 10-30 год. 06.09.2024, за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі третю особу та витребувано інформацію.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , підполковником ОСОБА_2 17.07.2024 винесено постанову №133 у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, начальник о 14-00 год. 05.07.2024 в каб. 306 будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 к розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який по досягненню 25 (27)-річного віку повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік військовозобов?язаних та отримання військово-облікового документа встановленого зразка. Однак, громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 лише у липні 2024 року. Аб3.8 п.2 4.1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов?язаних підлягають громадяни України: які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників. Відповідно до пункту 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів які встановлені в Додатку №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов?язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із КУпАП. У відповідності до статті 34 КУпАП, обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення не виявлено. Будь-яких відомостей відносно обставин що пом?якшують відповідальність за адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надано. З огляду на те, що ОСОБА_1 (1995 року народження) повинен був прибути для постановки на військовий облік по досягненню 25(27) - річного віку, а прибув лише у липні 2024 році, такі дії є продовженням протиправної поведінки, а відтак обставиною, що обтяжує відповідальність за адміністративне правопорушення згідно статті 35 КУпАП. Пояснення до протоколу про адміністративне правопорушення надав: прошу розглянути протокол без моєї присутності (а.с. 8-10).

Згідно протоколу №133 про адміністративне правопорушення від 02.07.2024, у зв`язку з тим, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув для постановки на військовий облік 02.07.2024, але по досягненню граничного віку не прибув, ним було порушено абз.2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов?язок і військову службу». за що передбачено відповідальність до ч. 3 ст. 210 КУпАП. ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 14-00 год. 05.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 43-45).

Судом не було відхилено жодного доказу наданого сторонами.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

З урахуванням приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, які були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Відносини між сторонами регулюються нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 р. № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Як вбачається з матеріалів справи, постанову №133 винесено 05.07.2024, копію якої ОСОБА_1 отримав 29.07.2024, при цьому до суду звернувся 06.08.2024, тобто у десятиденний строк, який визначений ч. 2 ст. 286 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 цієї ж статті, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до п.1 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах(мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Згідно ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган, посадова особа виносить постанову по справі.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі - Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення №133 від 02.07.2024 року, протокол не містить посилань на будь-які документи, які до нього долучають та на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

При цьому, вищевказаний протокол взагалі не містить відомостей про місце та час вчинення позивачем порушення правил військового обліку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

З 19.05.2024 встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція ч.1 ст. 210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Згідно з приміткою до даної статті положення статей 210,210-1цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення встановлених правил.

Суб`єктом правопорушення може бути лише призовник, військовозобов`язаний або резервіст.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 липня 2020 року у справі №216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме згідно постанови №133, начальник о 14-00 год. 05.07.2024 в каб. 306 будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який по досягненню 25 (27)-річного віку повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік військовозобов?язаних та отримання військово-облікового документа встановленого зразка. Однак, громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 лише у липні 2024 року (а.с. 8-10).

Судом встановлено, що на дату досягнення позивачем 27-річного віку, а саме станом на 27.02.2022, КУпАП не містив норму ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому і не існувало відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , який склав оспорювану постанову, неправомірно кваліфіковано дії позивача за ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки на час вчинення інкримінованого йому правопорушення його дії не могли підпадати під регулювання цієї норми КУпАП.

Слід також звернути увагу, що з часу прийняття Закону №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 09.05.2024, який набрав чинності 19.05.2024, позивач дотримався 60-тиденного строку та прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення своїх даних.

До такого висновку суд приходить також з огляду на зміст ч. 2 ст. 8 КУпАП, відповідно до якої закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, з доповненням ст. 210 КУпАП частиною 3, значно посилена відповідальність за порушення правил військового обліку (до 17000-25500грн.), тому норма зазначеної статті не має зворотньої сили та в цій частині не може застосуватися в розумінні ст. 8 КУпАП на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що згідно із ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення (ч. 7 ст. 38 КУпАП)

Триваюче правопорушення характеризується тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи допустила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності) та, відповідно, порушення закону. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку: усунення стану за якого об`єктивно існує певний обов`язок у суб`єкта, що вчиняє правопорушення; виконанням обов`язку відповідним суб`єктом; припиненням дії відповідної норми закону.

Притягаючи позивача до адміністративної відповідальності, відповідач також знехтував вимогами ст. 38 КУпАП, де зазначено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). А відповідно до ч.7 цієї статті, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Тобто, у положенні наведеної статті законодавець чітко розмежовує відповідальність при триваючому правопорушенні та відповідальність, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП.

Отже, оскільки норми ч.7 ст. 38 КУпАП є нормами, які скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення в розумінні ст. 8 КУпАП, та мали б застосуватися відповідачем у даному випадку.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно із п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що існують правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , в частині скасування постанови №133 від 05.07.2024, тому справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, які не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У постанові від 18 березня 2020 року № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, а тому за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення у 2024 році позивач повинен був сплатити судовий збір у 605,60 грн. (0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб), який і підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 484,48 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 27). Вказана сума судового збору відповідає вимогам ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"

Тому з урахуванням зазначених правових норм сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 210, 245, 247, 251, 268, 280, 288, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 8-9, 72, 77, 79, 132-133, 246, 247, 250, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №133 від 05.07.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_5 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено та підписано 21 жовтня 2024 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя: