Справа № 569/16837/24
Суддя: Кучина Н. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Кучиної Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненського області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, закрити провадження та стягнути витрати з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що постановою відповідача № 4/218 від 29.08.2024 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за не прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці «розпорядженню» на 09 год 00 хв. 06 липня 2024 року, чим порушив абз. 1 п. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за що йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки в постанові зазначено, що позивач притягується до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою статті 210-1 КУпАП, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, однак позивач раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП. Крім того, вказує, що його було протиправно позбавлено права на правову допомогу адвоката при розгляді справи та не дозволено заявити клопотання чи надати письмові пояснення. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, а постанова № 4/218 від 29.08.2024 року не містить посилань на дату та час чи інші реквізити повістки. Жодних повісток позивач не отримував.

Також зазначає, що постанову винесено та накладено адміністративне стягнення на нього не уповноваженою особою.

У зв`язку з чим, просить визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 4/218 від 29.08.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП

14 жовтня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-1 КУпАП, оскільки в Україні Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан з 24.02.2022 р. з подальшими продовженнями його дії, а частиною 2 статті 210-1 КУпАП йдеться про «… вчинення такого правопорушення в особливий період», а тому для застосування ч.2 даної статті необов`язковим є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію протягом року, а достатнім є факт вчинення такого порушення під час особливого періоду, а тому оскаржувана постанова є законною.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

26 серпня 2024 року офіцером мобілізаційного відділення лейтенантом ОСОБА_2 винесено постанову №4/218 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Постановою встановлено, що ОСОБА_1 порушив абз.1 п.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не прибув за викликом на 09 год 00 хв. 06 липня 2024 року по повістці (розпорядженню) без поважних на те причин. Правопорушення вчинено під час дії особливого періоду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Під час провадження у справах про адміністративні правопорушення, для реалізації даного конституційного принципу, у відповідності до ст.ст.7, 245 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.1 статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 статті 210 КУпАП повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 3 цієї ж статті передбачає, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних, які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається із позовної заяви, позивач оскаржує постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Частина 1 статті 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно вимог статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

19.05.2024 року набув чинності Закон України № 3696-ІХ від 09.05.2024«Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно з яким стаття 210-1КУпАП зазнала змін, і з 19 травня 2024 року частина друга стала визначати відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Частиною третьою цієї статті у зміненій редакції передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (тобто від 17000 грн. до 25500 грн.), і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Тоді як в оскаржуваній постанові зазначено правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, тим самим описано диспозицію, яка передбачена в ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Суд погоджується з доводами позивача щодо невірної кваліфікації інкримінованих йому діянь за ч. 2 ст.210-1 КУпАП, що не узгоджується з викладеними обставинами в оскаржуваній постанові.

Отже, в оскаржуваній постанові вказано невірну кваліфікацію, не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 2 КУпАП.

За таких обставин постанова у справі про адміністративне правопорушення № 4/218 від 29.08.2024 року складена щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Суд не погоджується з твердженням позивача, що відносно його правопорушення йому не було надано жодного протоколу, оскільки Законом України № 3696-ІХ від 09.05.2024«Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазнала змін і ст.258 КУпАП, згідно частини п`ятої якої протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Матеріали справи не містять доказів належним чином повідомленого про дату, час і місце виклику позивача та наявність у відповідача підтвердних документів про отримання особою виклику за повісткою.

Статтею 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч.3 ст.22 цього ж Закону під час мобілізації у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення правил військового обліку, є факт неявки до ІНФОРМАЦІЯ_1 06 липня 2024 року о 09:00 год. за повісткою.

Посилання позивача на те, що він не отримував повістки, за якою він мав з`явитися 06 липня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 є доведеним, оскільки представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, однак не спростовано доводів позивача в цій частині, оскільки до суду не подано безспірного доказу, який би свідчив про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.210-1 КУпАП та вказаний факт заперечено не було.

Доводи позивача, що постанова винесена не уповноваженою особою заслуговують на увагу, з таких підстав.

Так згідно ст. 235 КУпАП Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 3 Положення «Про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки» затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 №154 - Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Однак, матеріали справи не містять доказів та відповідач, заперечуючи проти позову, не долучає до відзиву доказів того, що лейтенант ОСОБА_2 , який згідно його ж постанови №4/218 від 26 серпня 2024 року, займає посаду «офіцер мобілізаційного відділення» є керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто є особою уповноваженою розглядати справи про адміністративні правопорушення від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Стаття 132 КАС України визначає види судових витрат, згідно з якою судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами, відомості Верховної Ради України (ВВР), 1992, № 27, ст.385, введено в дію Постановою ВР № 2233-XII від 25.03.92, ВВР, 1992, № 27, ст.386) положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.

Отже, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , відокремленим підрозділом якого є відповідач.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП від 29 серпня 2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 21 жовтня 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина