Справа № 200/2981/24
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року Справа№200/2981/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: військової частини НОМЕР_1

про: визнання протиправною бездіяльність, зобов`язанян вчини певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у не нарахуванні у невиплаті ОСОБА_1 усіх видів грошового забезпечення за період його військової служби за період з 21 лютого 2023 року но 23 травня 2023 року;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 усі види грошового забезпечення за період його військової служби з 21 лютого 2023 року по 23 травня 2023 року, а саме:

- щомісячні основні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, індексація;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премію, надбавку за особливості проходження служби (абз.4 пні п.5 постанови КМУ №704 від 30.08.2017), винагороду за участь в ОСС;

- одноразові додаткові види грошового забезпечення: винагороди, допомоги, грошову допомогу на оздоровлення;

- компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку;

- компенсацію за невикористану додаткову відпустку.

В обґрунтування позову зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №143 від 23.05.2023 його було виключено зі списків особового складу військово частини НОМЕР_1 з 23.05.2023 за підпунктом «а» по досягненню граничного віку перебування на військовій службі (20.02.2023).

За період 21.02.2023 по 23.05.2023 йому не нараховувались усі види забезпечення.

Позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про виплату грошового забезпечення за вказаний період, проте відповідач відмовив йому у такій виплаті.

Вважає такі дії протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач не погодившись з доводами позивача, викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Позивача було звільнено з військової служби на підставі підпункту а пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII, а саме: за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі (60 років).

Згідно наказу № 143 від 23.05.2023 майор ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 23.05.2023 по досягненню граничного віку перебування на військовій службі (20.02.2023).

При звільнені було нараховано та виплачено 341291,62 грн.:

- грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік 33710,70 грн.;

- матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 33710,70 грн.;

- компенсація невикористаних днів основної щорічної відпустки 211253,72 грн.;

- компенсація відпустки УБД 110121,62 грн.;

- утримано переплату грошового забезпечення за 8 діб лютого 2023 та за 31 добу березня 2023 42307,79 грн.

Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 14.10.2024, відповідач надав пояснення, відповідно до яких: в період часу з 21.02.2023 по 21.05.2023 майор ОСОБА_1 виконував свої посадові обов`язки згідно з займаною ним посадою відповідно до вимог чинного законодавства та Статуту Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.05.2023 року № 143 (по стройовій частині) позивача виключено із списків особового складу військової частини з 23 травня 2023 року.

Визначено виплатити позивачеві матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

Вказаним наказом позивачеві визначено виплатити, зокрема, компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016 рік 8 діб, 2017 рік 15 діб, 2018 рік 30 діб, 2019 рік 30 діб, 2020 рік 15 діб, 2021 рік 30 діб, 2022 рік 30 діб, 2023 рік 30 діб, а також грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2017-2023 роки у розмірі 14 діб за кожний рік відповідно.

Утримано надмірно нараховане грошове забезпечення з 21 лютого 2023 року по 23 травня 2023 року.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч.2 ст. 9 Закону № 2011-XII).

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі Порядок № 260).

Пунктом 2 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає:

-щомісячні основні види грошового забезпечення;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 260 визначено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 4 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 7 Порядку № 260 розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 8 Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Статтею 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Таким чином, враховуючи, що позивача було звільнено з військової служби 23.05.2023, суд доходить до висновку, що відповідач мав виплачувати йому грошове забезпечення до дня звільнення з військової служби, а не до дня досягнення ним граничного віку перебування на військовій службі.

Разом з тим, відповідно до п. 15 Порядку № 260 визначено обставини, за яких грошове забезпечення військовослужбовцю не виплачується, а саме: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Суд зазначає, що вказаний перелік є вичерпним.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Разом з тим, відповідачем у своїх поясненнях зазначено, що в період часу з 21.02.2023 по 21.05.2023 майор ОСОБА_1 виконував свої посадові обов`язки згідно з займаною ним посадою відповідно до вимог чинного законодавства та Статуту Збройних Сил України.

Крім того з наявних в матеріалах справи довідках від 28.08.2023 року № 5315 та 18.05.2024 року № 2892 виданих військовою частиною НОМЕР_1 вбачається, що позивач зокрема в період з 13.07.2022 року по 23.05.2023 року брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у з в язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області.

Таким чином, в межах спірного періоду, у відповідача були відсутні підстави для невиплати позивачеві грошового забезпечення за спірний період.

Суд зазначає, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 143 від 23.05.2023 не містить підстав утримання з позивача грошового забезпечення з 21.02.2023 по 23.05.2023.

Щодо зобов`язання відповідача нарахувати конкретні види грошового забезпечення позивача, суд зазначає наступне.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 143 від 23.05.2023 позивачеві визначено виплатити, зокрема:

- компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2016 рік 8 діб, 2017 рік 15 діб, 2018 рік 30 діб, 2019 рік 30 діб, 2020 рік 15 діб, 2021 рік 30 діб, 2022 рік 30 діб, 2023 рік 30 діб.

Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_1 № 317 від 18.03.2023 про грошове забезпечення позивача за період з 21.11.2016 по 23.05.2023 (далі довідка № 317), позивачеві нараховано компенсацію невикористаної відпустки у розмірі 211253,72 грн у травні 2023 року.

Також вказаним наказом визначено виплатити позивачеві грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2017-2023 рік у розмірі 14 діб за кожний рік відповідно.

Відповідно до довідки № 317, позивачеві у травні 2023 року нараховано компенсацію за невикористану додаткову відпустку у розмірі 110121,62 грн.

Наказом № 143 від 23.05.2023 позивачеві визначено виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

Відповідно до довідки № 317, позивачеві нараховано вказану допомогу у розмірі 33710,70 грн.

Наказом № 143 від 23.05.2023 визначено виплатити позивачеві матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до довідки № 317, позивачеві нараховано вказану допомогу у розмірі 33710,70 грн.

Виплату позивачеві вказаних складових грошового забезпечення у зазначених розмірах підтверджено розрахунковим листком, який відповідачем додано до матеріалів справи.

Суд зазначає, що право позивача на інші одноразові види грошового забезпечення не є спірним в даній справі та позивачем не оскаржується.

Також суд зазначає, що предметом розгляду у цій справі є право позивача на отримання ним усіх складових його грошового забезпечення за період з 31.02.2023 по 23.05.2023.

Втім, розмір матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023 рік, розмір допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та компенсацій за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період несення позивачем військової служби останнім не оскаржується.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, як встановлено судом з довідки № 317, позивачеві за період з березня 2023 року по травень 2023 року не нараховувалось та не виплачувалось грошове забезпечення, а саме: щомісячні основні та додаткові види: оклад за військовим званням, посадовий оклад, набавка за вислугу років, надбавка за особливі умови проходження служби, премія, індексація грошового забезпечення.

Суд зазначає, що у лютому 2023 року позивачеві виплачено вказані складові його грошового забезпечення за неповний місяць.

Крім того, у період з лютого по травень 2023 року позивачеві не виплачувалась додаткова винагороди на період дії воєнного стану (винагорода за участь в ООС відповідно до довідки № 317).

Право на будь-які інші складові грошового забезпечення як за спірний період, так і за період проходження військової служби позивачем не оскаржується та не підтверджується наданими до матеріалів справи доказами.

За таких обставин, суд доходить до висновку щодо протиправності перерахунку та утримання відповідачем позивачеві вказаних складових грошового забезпечення за період з 21.02.2023 по 23.05.2023.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом раніше, наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 143 від 23.05.2023 з позивача утримано надмірно нараховане грошове забезпечення з 21 лютого 2023 року по 23 травня 2023 року.

Таким чином, саме цим наказом, а не бездіяльністю щодо ненарахування грошового забезпечення за спірний період безпосередньо порушено права позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок розрахунок, нарахування та виплата позивачеві грошового забезпечення за вказаний період віднесено до дискреційних повноважень відповідача.

Суд не вправі самостійно розраховувати належне позивачеві грошове забезпечення.

Враховуючи наведене, керуючись положеннями статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне змінити обраний позивачем спосіб захисту порушеного права позивача та частково задовольнити позовні вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 шляхом визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 143 від 23.05.2023 в частині утримання із ОСОБА_1 надмірно нарахованого грошового забезпечення за період з 21 лютого 2023 року по 23 травня 2023 року, зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 усіх складових його грошового забезпечення: щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення у відповідності до положень п.2, п. 4 Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за період з 21.02.2023 по 23.05.2023 включно.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку із чим, вирішення питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про: визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у не нарахуванні у невиплаті ОСОБА_1 усіх видів грошового забезпечення за період його військової служби за період з 21 лютого 2023 року но 23 травня 2023 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 усі види грошового забезпечення за період його військової служби з 21 лютого 2023 року по 23 травня 2023 року, а саме: щомісячні основні види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, індексація; щомісячні додаткові види грошового забезпечення: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премію, надбавку за особливості проходження служби (абз.4 пні п.5 постанови КМУ №704 від 30.08.2017), винагороду за участь в ОСС; одноразові додаткові види грошового забезпечення: винагороди, допомоги, грошову допомогу на оздоровлення; компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку; компенсацію за невикористану додаткову відпустку - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 143 від 23.05.2023 в частині утримання із ОСОБА_1 надмірно нарахованого грошового забезпечення за період з 21 лютого 2023 року по 23 травня 2023 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) усіх складових його грошового забезпечення: щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення у відповідності до положень п.2, п. 4 Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за період з 21.02.2023 по 23.05.2023 включно.

Повний текст рішення складено та підписано 22 жовтня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська