Справа № 480/9154/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
21 жовтня 2024 року Справа № 480/9154/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Глазько С.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 про заборону вчиняти дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти будь-які дії пов`язані з прийняттям наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період та відправлення ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо оскарження дій/рішень про відмову від надання відстрочки від призову на військову службу.
В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що 07.10.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із заявою до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якій просив розглянути його заяву та оформити йому у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
У своїй заяві позивач вказував, що він є особою, яка на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
Зазначає, що до своєї заяви позивач долучив докази, які підтверджують що він є особою, яка на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а саме:
- нотаріально завірену копію паспорту, РНОКПП та копію військово-облікового документу;
- оригінал довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 250267 від 03.09.2024, згідно якої вказано інформацію про поточне здобуття освіти, а саме вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здобуває ступінь вищої освіти - магістр в навчальному закладі - Сумський національний аграрний університет. У довідці окремо вказано інформацію про документи про освіту, а саме, що ОСОБА_1 отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту, диплом кваліфікованого робітника, диплом молодшого спеціаліста, диплом бакалавра;
- довідку - історію навчання здобувача освіти, у якій вказано, що ОСОБА_1 01.09.2023 був зарахований до навчального закладу - Сумського національного аграрного університету для отримання ступеня вищої освіти - магістр, однак 04.12.2023 був відрахований, і, як наслідок, не здобув ступінь вищої освіти - магістр, відповідний документ (диплом) не отримував;
- оригінал адвокатського запиту № 39 від 09.09.2024, який адресований навчальному закладу - Сумський національний аграрний університет. Згідно запиту адвокатом було запитано наступну інформацію: чи здобув у навчальному закладі - Сумському національному аграрному університеті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ступінь вищої освіти - магістр; чи видавався навчальним закладом - Сумським національним аграрним університетом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , документ, який би підтверджував здобуття ним ступеню вищої освіти - магістр у 2023 - 2024 роках; якщо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , документ, який би підтверджував здобуття ним ступеню вищої освіти - магістр у 2023 - 2024 роках у навчальному закладі не видавався, повідомити відповідні причини;
- відповідь на адвокатський запит № 15.2/01/2944 від 18.09.2024, у якій підтверджено, що 01.09.2023 ОСОБА_1 дійсно був зарахований до навчального закладу - Сумського національного аграрного університету для отримання ступеня вищої освіти - магістр, однак 04.12.2023 був відрахований до завершення навчання. Диплом про здобуття ступеню вищої освіти «Магістр» за спеціальністю 073 «Менеджмент» ОП «Адміністративний менеджмент» ОСОБА_1 не отримував.
Представник позивача зазначає, що за результатами розгляду заяви в телефонному режимі позивача було повідомлено, що згідно протоколу від 09.10.2024 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від мобілізації, на особливий період та повідомлено, що він підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.
Причини відмови: порушення позивачем послідовності здобуття освіти.
Представник позивача вказує на те, що підставою звернення до суду з вказаною позовною заявою є те, що під час розгляду заяви позивача Комісією з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 грубо порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, якою затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Звертає увагу суду, що у разі призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію його права на відстрочку.
Також представник позивача зазначає, що рішення про призов позивача на військову службу по мобілізації може бути визнане протиправним, і це матиме наслідком звільнення його з військової служби. Як наслідок, за період проходження позивачем військової служби державою будуть витрачені кошти на його грошове, речове та інші види забезпечення до прийняття рішення відповідним суб`єктом владних повноважень про його звільнення з військової служби. Відтак, негативні наслідки від вжиття відповідних заходів забезпечення позову є явно неспівмірними з негативними наслідками, які можуть настати в разі призову позивача на військову службу за наявності у нього права на відстрочку.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначає таке.
Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І КАС України.
Згідно частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Наведеними вище нормами процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Аналіз змісту поданої заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити: 1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи; 2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; 3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Отже, заявником не наведено переконливих підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 КАС України.
Як стверджує заявник, у разі призову позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить в подальшому реалізувати його право на відстрочку.
Однак, посилання заявника по суті обґрунтовані можливістю настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому, що не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.
Застосування судом обраного заявником заходу забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на доводах заявника про ймовірність порушення у майбутньому його прав та інтересів оскаржуваною бездіяльністю посадових осіб Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Фактично доводи представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у цій справі ґрунтуються на припущеннях щодо можливого призову його на військову службу під час мобілізації.
Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, що ймовірно можуть бути порушені у майбутньому, а можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення позову.
При цьому суд звертає увагу на те, що у поданій заяві не наведено обставин та, відповідно, не надано доказів щодо вчинення Комісією з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до позивача дій, спрямованих на проходження військово-лікарської комісії чи відправлення до військової частини та спрямованих на призов його на військову службу за мобілізацією саме станом на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову.
Суд наголошує, що у випадку забезпечення позову суд фактично без належних на те підстав поставить під сумнів дії чи рішення суб`єкта владних повноважень, втрутившись у його дискреційні повноваження без надання правової оцінки підставам для такого рішення, а, відтак, тимчасово вирішить майбутній спір по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та виходить за межі встановлених підстав для забезпечення позову.
Таким чином, під час розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність поданої заяви про забезпечення позову, а тому така задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 480/9154/24 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Суддя С.М. Глазько