Справа № 200/5213/24
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року Справа№200/5213/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.07.2024 №26 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 02.07.2024 із зарахуванням до стажу періодів роботи: з 01.01.1992 по 29.12.1992, з 01.03.1992 по 04.06.1995.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.07.2024 №26 позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. До стажу не зараховано період роботи на території російської федерації з 01.01.1992 по 29.12.1992, з 01.03.1992 по 04.06.1995, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Просить суд задовольнити позов.

У строк встановлений судом, засобами електронного зв`язку ГУ ПФУ в Одеській області надано до суду відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача. Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 №1058. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території російської федерації по 31.12.1991.

Відтак, відповідач вважає, що дії та спірне рішення Головного управління є правомірними, у спірних правовідносинах Головне управління діяло у відповідності до чинного законодавства та в межах своєї компетенції, а вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 26.08.2024 відкрито провадження у справі №200/5213/24. Розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач скористався правом на подання відзиву відповідно до статті 162 КАС України.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив відповідно до статті 163 КАС України.

У період з 03.10.2024 по 04.10.2024 включно суддя Донецького окружного адміністративного суду Зеленов А.С. перебував у щорічній відпустці.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

02.07.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до територіальних органів ПФУ з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.07.2024 № 26 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Вказано, що страховий стаж особи складає 29 років 05 місяців 06 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 21.05.1983: з 01.01.1992 по 29.12.1992, з 01.03.1992 по 04.06.1995 періоди роботи в російській федерації, оскільки це не передбачено чинним законодавством, так як з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 № 1058-ІV, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Згідно записів трудовій книжці серії НОМЕР_2 у спірні періоди ОСОБА_1 :

-02.04.1990 прийнята вихователем дитячого садка;

-11.04.1990 переведена помічником вихователя;

-11.03.1991 переведена вихователем;

-29.02.1992 звільнена у зв`язку з переведенням;

-01.03.1992 прийнята помічником вихователя до ясла-садку;

-02.09.1992 переведена вихователем до ясла-садку;

-01.10.1993 переведена помічником вихователя;

-04.06.1995 звільнена у зв`язку зі зміною місця проживання.

Згідно архівної довідки від 02.10.2020 №О-15/4, виданої Архівним відділом адміністрації Суманського міського округу, ОСОБА_1 дійсно працювала в Сусуманському районі, Магаданської області (район Крайньої Півночі).

Аркагалінська автобаза Берелехського автокомбінату УАТ об`єднання «Північно-Східне золото» (дитячий садок):

Прийнята на роботу з 17 травня 1983 року, наказ № 379/а від 16.05.1983. Звільнена з 03 вересня 1989 року, наказ № 926/а від 06.09.1989. Обіймала посади: прибиральниця, денна чергова-прибиральниця.

З 17.02.1984 частково оплачувана відпустка для догляду за дитиною до 1 року, наказ № 315/а від 17.02.1984.

З 24.12.1984 відпустка для догляду за дитиною до 1,5 року, наказ № 1296/а від 24.12.1984 (дитина народилася 23.12.1983).

З 28.09.1985 частково оплачувана відпустка для догляду за дітьми до 1 року, наказ № 789/а від 24.09.1985.

З 20.07.1986 по 19.01.1987 відпустка без збереження зарплати для догляду за близнюками до 1,5 року, наказ № 1060/а від 20.07.1986.

З 04.01.1987 приступила до роботи, наказ № 3/а від 04.01.1987.

З 04.04.1988 по 17.04.1988 відпустка без збереження зарплати для догляду за дітьми до 12 років, наказ № 400/а від 31.03.1988.

З 21.08.1989 по 03.09.1989 відпустка без збереження зарплати для догляду за дітьми до 12 років, наказ № 875/а від 24.08.1989.

Прийнята повторно з 02 квітня 1990 року, наказ № 244/а від 30.03.1990. Звільнена з 29 лютого 1992 року, наказ № 117/а від 11.03.1992.

Обіймала посади: вихователь, двірник-підсобний робітник навчальні відпустки, курси підвищення кваліфікації, неповний робочий день, простої, прогули, страйки в особових рахунках та особовій картці форми Т-2 не зазначені.

В особових рахунках містяться дані про те, що ОСОБА_1 користувалася пільгами Півночі. До заробітної плати нараховувалися: районний північний коефіцієнт, процентні надбавки, оплачувався проїзд у відпустку туди й назад, а також надавалися додаткові дні до відпустки.

Відповідно до Постанови РМ СРСР від 10.11.1967 №1029 Сусуманський район Магаданської області належить до районів Крайньої Півночі.

Також в матеріалах справи містяться копії архівних довідок від 02.10.2020 №О-15/3, №О-15/2, №О-15/3, №О-15/1, №О-15, виданих Архівним відділом адміністрації Суманського міського округу, щодо відомостей про заробітну плату ОСОБА_1 , в яких зазначено, що з сум нарахувань здійснювалися відрахування до Пенсійного фонду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV(далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно із статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу та призначення позивачу пенсії.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.

Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.

Отже, Угодою визначено стаж, який підлягає врахуванню при призначенні пенсії, а також заробіток за відповідний період, який підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Таким чином, доводи відповідача щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території російській федерації з огляду на те, що російська федерація припинила участь російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 суд вважає необґрунтованими, оскільки 01.01.2023 російська федерація припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що пенсійним органом протиправно відмовлено у призначенні пенсії, не зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 21.05.1983: з 01.01.1992 по 29.12.1992, з 01.03.1992 по 04.06.1995.

Суд не приймає посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на неналежне підтвердження наявних сум заробітної плати та неможливість їх враховувати при обчисленні розміру пенсії та зарахувати до страхового стажу, оскільки у наданих позивачем довідках міститься інформація про відрахування єдиного соціального внеску із всіх сум, включених до них.

За таких обставин оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10 липня 2024 року за №26 є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву від 02.07.2024 із зарахуванням до стажу позивача періодів роботи: з 01.01.1992 по 29.12.1992, з 01.03.1992 по 04.06.1995.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до вимог частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно норм статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин;

4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

5) як розподілити між сторонами судові витрати;

6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення;

7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Норми статті 245 КАС України визначають повноваження суду при вирішенні справи.

Так, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Рішення суду, згідно положень статті 246 КАС України, складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

У вступній частині рішення зазначаються:

1) дата і місце його ухвалення;

2) найменування суду;

3) прізвище та ініціали судді або склад колегії суддів;

4) прізвище та ініціали секретаря судового засідання;

5) номер справи;

6) ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи;

7) вимоги позивача;

8) прізвища та ініціали представників учасників справи та прокурора.

В описовій частині рішення зазначаються:

1) стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача;

2) заяви, клопотання учасників справи;

3) інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

У мотивувальній частині рішення зазначаються:

1) обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини;

2) докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення;

3) мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову;

4) чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку;

5) норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування;

6) норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування;

7) мотиви, з яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суд, відмовляючи у позові, дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

У резолютивній частині рішення зазначаються:

1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог;

2) розподіл судових витрат;

3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

4) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Суд зазначає, що висновки суду, викладені в мотивувальній частині його рішення є в однаковій мірі обов`язковими для врахування суб`єктом владних повноважень при здійсненні своїх повноважень на виконання рішення суду, як і висновки, визначені в резолютивній частині рішення.

Отже, суд зауважує, що при визначенні меж встановлених зобов`язань необхідно враховувати як резолютивну, так і мотивувальну частини судового рішення.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.07.2024 №26 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.07.2024 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи: з 01.01.1992 по 29.12.1992, з 01.03.1992 по 04.06.1995.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплачений при звернені до суду судовий збір у сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження 21.10.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов