Справа № 160/18442/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди догляду за дітьми, які народилися 18.09.1982 та 05.01.1984 до досягнення ними 3-річного віку, періоди роботи з 10.04.1989 по 04.01.1999, а також період перебування на обліку в центрі зайнятості з 13.11.2003 по 06.11.2004.
Ухвалою суду від 15.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України; зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надати до суду разом з відзивом копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвалою суду від 11.09.2024 в-друге зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надати до суду разом з відзивом копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
На виконання вказаної ухвали, відповідачем надано витребувані докази.
Відповідач суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 08.03.2024 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 08.03.2024 №43 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування відмови зазначено, що пенсійний вік, визначений пунктом 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) 60 років. Вік заявника - 60 років 1 день. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 1 статті 26 Закону №1058-IV становить 31 рік. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058-IV, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною 1 цієї статті, право на призначення пенсії за віком така особа набуде після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу від 24 до 34 року. У разі відсутності необхідного страхового стажу право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу - від 15 років. Страховий стаж позивача складає 17 років 3 місяці 18 днів. За доданими документами до страхового стажу не враховано періоди: догляд за дітьми, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки відсутня позначка про отримання паспорта або додаткова інформація про виховання дітей до 3х років; з 10.04.1989 по 04.01.1999, оскільки нечитабельна печатка підприємства при звільненні; з 13.11.2003 по 06.11.2004 перебування на обліку центрі зайнятості, оскільки відсутній наказ про початок виплати допомоги по безробіттю.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком та не врахуванням до страхового стажу спірних періодів, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Щодо вимоги про врахування до страхового стажу позивача періодів догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку (18.09.1982 та 05.01.1984 р.н.), суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

У пункті 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі Порядок №637) зазначено про те, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Пункт 11 вказаного Порядку №637 до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 №233 «Про внесення змін до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачав, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або виписки із паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть), а також документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала (виписка із трудової книжки, довідка органів управління житловим фондом чи довідка сільської, селищної Ради народних депутатів).

Таким чином, до страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до трудового стажу для призначення пенсії до 01.01.2004 (дата набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

До трудового стажу до 01.01.2004 включався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

До позовної позивачем надано:

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_1 ;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_1 ;

- копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

В трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 міститься наступні записи (мовою оригіналу):

Никопольская швейная фабрика

№3: 06.05.1982 принята ученицей швеи;

№4: 30.10.1985 уволена с работы по ст. 38 КЗоТ УССР (по собственному желанию);

Никопольский филиал №3 ДУПО

№5: 04.01.1987 принята кладовщиком, на время декретного отпуска;

№6: 04.05.1987 уволена по собственному желанию, ст. 38 КЗоТ УССР.

Також, з матеріалів пенсійної справи позивача випливає, що позивач повторно зверталась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 17.06.2024 №43 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. В обґрунтування відмови зазначено, що пенсійний вік, визначений пунктом 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) 60 років. Вік заявника - 60 років 3 місяці 12 днів. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 1 статті 26 Закону №1058-IV становить 31 рік. Згідно з наданими документами страховий стаж складає 25 років 0 місяців 8 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період догляду до трьох років за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки у свідоцтві про народження відсутня відмітка про отримання паспорту.

З долученої до матеріалів справи копії розрахунку страхового стажу позивача за формою РС-право випливає, що період роботи позивача з 06.05.1982 по 30.10.1985 перетинається з народженням дитини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки в зазначений період позивач працювала, Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області період з 06.05.1982 по 30.10.1985 враховано до страхового стажу позивача.

Щодо періоду неврахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає, що ані відповідачем, ані Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області даний період не врахований.

З записів трудової книжки (№ НОМЕР_4 ) випливає, що позивач працювала з 06.05.1982 по 30.10.1985 та з 04.01.1987 по 04.05.1987 (записи №5-№6).

Отже, суд дійшов висновку про необхідність зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 31.10.1985 (наступний день після звільнення) по 03.01.1987 (день, що передує даті виходу на роботу після виходу з відпустки по за дитиною до досягнення нею 3-річного віку).

Суд зауважує, що вимоги про наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачено, а позивачем, в свою чергу, надано необхідні документи на підтвердження її перебування у відпустці по догляду за дитиною у відповідний період.

В частині вимог про зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 10.04.1989 по 04.01.1999, періоду перебування на обліку в центрі зайнятості з 13.11.2003 по 06.11.2004, суд зазначає, що вказані періоди враховані до страхового стажу ОСОБА_1 . Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, що підтверджується копією розрахунку страхового стажу позивача за формою РС-право.

За викладених обставин, періоди з 10.04.1989 по 04.01.1999, з 13.11.2003 по 06.11.2004 не підлягають подвійному зарахуванню до страхового стажу позивача.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наведених обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 у цій справі представляло адвокатське об`єднання «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» в особі керуючого партнера Шашликова Дениса Геннадійовича, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №3661, котре видано Радою адвокатів Дніпропетровської області 12.03.2018.

Між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатським об`єднанням «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» в особі керуючого партнера Шашликова Дениса Геннадійовича (адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги №121/2024 від 20.06.2024 (далі Договір).

На підставі пункту 1.1. Договору 1.1. клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а клієнт прийняти і оплатити таку правову допомогу та витрати, необхідні для виконання його доручень, на умовах, у порядку та строки, передбачені цим Договором.

Відповідно до підпунктів 1.2.1.-1.2.3. пункту 1.2. Договору адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання наступної правової допомоги:

надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, передбачених у підпункті 1.2.2 пункту 1.2. Договору;

представляти у встановленому порядку інтереси клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, в тому числі апеляційних судах, Верховному суді, Конституційному суді, а також в інших органах під час розгляду правових спорів щодо визнання протиправним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та зобов`язання вчинити певні дії;

надання консультацій, висновків, довідок з правових питань, що виникають у КЛІЄНТА в процесі отримання правової допомоги, передбаченої у підпункті 1.2.2 пункту 1.2. Договору.

Згідно з пунктом 1.4. Договору, для надання правової допомоги клієнту, адвокатське об`єднання призначає, зокрема, Шашликова Дениса Геннадійовича, адвоката, керуючого партнера, паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області, 29.01.2009, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , який є адвокатом на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3661 від 12 березня 2018 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області №90 від 06.03.2018.

На підставі підпунктів 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3. пункту 2.1. Договору, адвокат (виступаючи як представник), здійснює захист прав та законних інтересів клієнта у випадках, передбачених цивільно-процесуальним, господарсько-процесуальним законодавством, та кодексом адміністративного судочинства України.

Адвокат при виконанні доручень клієнта має право одержувати необхідні довідки, копії рішень, ухвал, постанов та інших документів; подавати заяви, клопотання, позовні заяви, скарги, апеляційні скарги, касаційні скарги, сплачувати від імені клієнта судовий збір, брати участь у судових засіданнях.

Адвокат при виконанні доручень клієнта має право підпису від імені клієнта всіх поданих в його інтересах чи від його імені заяв, клопотань, будь-яких процесуальних та інших документів, що стосуються виконання доручення, в тому числі позовних заяв, зустрічних позовів, скарг, апеляційних скарг, касаційних скарг, а також право на засвідчення копій будь-яких документів.

Згідно з підпунктом 2.3.6. пункту 2.3. Договору, клієнт приймає на себе зобов`язання оплатити правову допомогу відповідно до умов розділу 4 даного договору, а також додаткові (фактичні) витрати, необхідні для виконання доручень, в тому числі: з оплати роботи фахівців, чиї висновки запитуються адвокатом; друкарських, копіювальних та інших технічних робіт; перекладу та нотаріального посвідчення документів; поштові, канцелярські, кур`єрські, транспортні витрати, витрати на відрядження (проїзд, оренду житла, харчування), судовий збір тощо.

Відповідно до підпунктів 4.1., 4.3., 4.4., 4.7. пункту 4 Договору, правову допомогу, що надається адвокатським об`єднанням, клієнт оплачує у розмірі 5 000,00 грн., а саме: за підготовку позовної заяви про визнання протиправним, скасування та зобов`язання вчинити певні дії.

Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку.

Розрахунок вартості правової допомоги, що надається за цим Договором, здійснюється згідно прайс-листа адвокатського об`єднання.

Акт про надання правової допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт та/або акт про недоліки.

Відповідно до пункту 7.1. Договору, даний договір укладений на строк до 31.12.2024 та набирає чинності з моменту його підписання.

Згідно з листом, складеним ОСОБА_7 20.06.2024 за вих. №121/2024, підтверджено, що адвокатським об`єднанням за надану правову допомогу отримана винагорода у розмірі 5 000,00 грн.

Матеріали позову містять попередній розрахунок суми судових витрат, складений ОСОБА_7 09.07.2024, з якого вбачається, шо витрати на професійну правничу допомогу становлять 5 000,00 грн.

09.07.2024 сторонами підписано акт про надання правової допомоги, згідно з яким адвокатське об`єднання «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» надало, а клієнь прийняв наступну правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії:

- підготовка позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії 5 000,00 грн.

Загальна сума гонорару за надання правової допомоги згідно умов договору склала 5 000,00 грн.

Отже, зі змісту наданих адвокатом послуг випливає, що ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із цією справою, у розмірі 5 000,00 грн.

Пунктом 3 частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, дана справа про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії є справою незначної складності.

Ця обставина вказує на те, що витрати на професійну правничу допомогу у такій справі не можуть бути значними.

Розглядаючи обсяг наданої правничої допомоги та її вартість, суд зазначає, що вартість наданої допомоги є надто завищеною, оскільки спірні правовідносини вже врегульовані у рішеннях за наслідком розгляду аналогічних справ, вчинення адвокатом дій в межах цієї справи не зайняло великої кількості часу.

З огляду на зазначене, заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із неправомірними діями відповідача, був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, у зв`язку з чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності та часткове задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 968,96 грн, що документально підтверджується квитанцією №3915-2905-7881-5580 від 09.07.2024.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн. та сплата судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 484,48 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №43 від 08.03.2024 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 31.10.1985 по 03.01.1987.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судові витрати:

- на сплату судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок;

- на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар