Справа № 532/1922/24
Суддя: Назарьова Л. В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

судді - Назарьової Л. В,

з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Яременко О. Є,

відповідачі:

- інспектор ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області Буйнець- кий Б. І,

- Головне управління Національної поліції в Полтавській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Буйнецького Богдана Івановича та Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

Встановив:

21 серпня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Буйнецького Богдана Івановича та Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У позовній заяві зазначено, що 09 серпня 2024 року приблизно о 18 годині 40 хвилин по вулиці Касьяна, 28 в м. Кобеляки Полтавського району Полтавської області працівником поліції ОСОБА_1 було звинувачено у тому, що він під час керування транспортним засобом обладнаним засобом пасивної безпеки не користувався світловими покажчиками повороту, чим порушив п. 9.2.б ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. В подальшому, незважаючи на пояснення та заперечення позивача, працівником поліції було винесено постанову серії ЕНА №2793947 від 09.08.3024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Зазначену постанову позивач вважає помилковою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правопорушень не вчиняв, передбачені Правилами дорожнього руху сигнали світловим покажчиком повороту, перед перестроюванням і поворотом на автомобілі, яким керував, подавав, а доказів протилежного у відповідачів немає. Оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена з грубими порушеннями норм законодавства. На вимогу позивача не надав будь-яких доказів на підтвердження вчиненого ним правопорушення, не надав можливість надати свої пояснення чи докази відносно звинувачення, не забезпечив реалізацію прав позивача, як особи, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, позивач прохає скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2793947 від 09.08.2024 року, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

17 жовтня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Головного управління Національної поліції в Полтавській області Хилевич Т. В. позовні вимоги не визнає та зазначає, що дійсно, 09.08.2024 року приблизно о 18:40 годині в м. Кобеляки по вул. Касьяна, 28, водій керуючи транспортним засобом Богдан 211040 номерний знак НОМЕР_1 не користувався світловими покажчиками повороту, чим порушив п.9.2.б ПДР України, внаслідок чого вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому інспектором поліції було винесено постанову від 09.08.2024 року серії ЕНА №2793947 відносно ОСОБА_1 про накладення штрафу у розмірі 510 грн. Вказує, що оскаржувана постанова містить всі пункти, що визначені ст. 283 КУпАП.

Зазначає, патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи, зупиняти транспортні засоби при порушенні правил дорожнього руху, а також уповноважені притягати правопорушників до адміністративної відповідальності. Вказує, що законом передбачено право на використання поліцейським нагрудної відеокамери. На виконання вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, такий доказ був досліджений безпосередньо під час розгляду справи та покладений в основу при прийнятті рішення щодо притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. До того ж незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

Оскаржувану постанову винесено згідно ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують. Враховуючи, що позивач порушив ПДР, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивач дійсно порушив правила дорожнього руху, а скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення призведене до залишення правопорушника без відповідальності. За таких обставин, представник відповідача прохає позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 серпня 2024 року адміністративний позов залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі.

Учасники справи, будучи завчасно, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Представник позивача, адвокат Яременко О. Є. подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2793947 від 09.08.2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 09 серпня 2024 року приблизно о 18:40 годині в м. Ко- беляки по вул. Касьяна, 28, керуючи транспортним засобом Богдан 211040, державнй номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, не користувався світловими покажчиками повороту, чим порушив вимоги п. 9.2.б ПДР України порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень (а.с. 14).

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 9.2 «б» ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно положень п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопо- рушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопо- рушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В матеріалах справи містяться диски із відеозаписами з місця події, за результатами дослідження яких установлено, що інформація, яка відображена на відеозаписах із нагрудної камери поліцейського, не доводить а ні події, а ні складу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

На відеозаписах відсутній факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом та взагалі момент руху і зупинки такого транспортного засобу.

Відтак, на відеозаписах зафіксовано лише момент перебування транспортного засобу на стоянці, далі спілкування працівника поліції із ОСОБА_1 , та в подальшому оформлення інспектором поліції адміністративних матеріалів за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а також за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, однак вказане не стосується предмета спору.

Суд звертає увагу, що відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 оскільки на вимогу позивача надати докази порушення Правил дорожнього руху, працівником поліції було проігноровано та повідомлено про неможливість надати такі докази та роз`яснено, що докази будуть надані суду в разі оскарження прийнятого рішення.

Доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом без увімкненого світлового покажчика (попереджувальних сигналів) перед перестроюванням, поворотом чи розворотом суду не надано.

Таких чином, у матеріалах справи відсутні беззаперечні докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_2 , керуючи 09 серпня 2024 року о 18:40 годині транспортним засобом Богдан 211040 державний номерний знак НОМЕР_1 , не користувався світловими покажчиками повороту, як про це стверджує відповідач.

Будь-яких інших доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, суду не надано.

Відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно зі ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Однак матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає, що наявна у справі постанова про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом вчинення адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки викладені в ній обставини не підтверджуються жодними доказами, до того ж винесена з порушенням вимог законодавства.

Враховуючи, що суб`єкт владних повноважень не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення, суд не вбачає законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскільки обставини, зазначені в постанові про адміністративне правопорушення, складені відносно позивача, не знайшли свого підтвердження під час дослідження матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження по справі закрити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом установлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн (а.с. 24), а оскільки судом прийнято рішення про задоволення позову, із відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області, на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 19, 20, 77, 139, 242-246, 286 КАС України, статтями 222, 247, 251, 252, 258, 289, 293 КУпАП, суд

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Буйнецького Богдана Івановича та Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2793947 від 09.08.2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Полтавській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

- інспектор відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Буйнецький Богдан Іванович, юридична адреса: м. Ко- беляки, вул. Шевченка, 17 Полтавського району Полтавської області;

- Головне управління Національної поліції в Полтавській області, , юридична адреса: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 83 Полтавської області.

Суддя