Справа № 160/24214/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд
головуючого судді Голобутовського Р.З.
секретаря судового засідання Омельченко А.І.
представника позивача Трегуб Ю.О.,
09.09.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» надійшла заява про забезпечення позову.
У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Також відповідач зазначає, що в силу вимог ст. 3 Закону №481 рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єкта господарювання, можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно.
16.10.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшли заперечення на заяву про скасування заходів забезпечення позову, у яких позивач зазначає, що аналізу процесуальних норм, які регулюють інститут забезпечення адміністративного позову, слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливе, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі, або відпадуть підстави, які зумовили вжиття судом таких заходів. Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.
Натомість, скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. У цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону, зокрема, були відсутні підстави для забезпечення позову.
Позивач зазначає, що з аналізу доводів Відповідача викладених в заяві про скасування заходів забезпечення позивач робить висновок, що вони не містять доказів, які свідчить про те, що відпали ті обставини, які були підставою для прийняття судом ухвали про вжиття заходів забезпечення позову.
Позивач звертає увагу, що в свою чергу, застосовані судом заходи забезпечення позову покликані забезпечити ефективність судочинства та гарантувати незмінність правовідносин, які існували до прийняття оскаржуваного рішення, враховуючи можливість протиправності такого рішення та порушення ним прав та інтересів платника податків - позивача.
Наведені Відповідачем аргументи не стосуються питання усунення підстав, за яких заходи забезпечення позову були застосовані, а зазначені обставини існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, у зв`язку з чим зазначене фактично свідчить про незгоду Відповідача із заходами забезпечення позову, застосованими ухвалою суду від 09.09.2024.
Крім того, на думку позивача, Відповідач скористався своїм правом на апеляційне оскарження даної ухвали і доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам викладеним в заяві про скасування заходів забезпечення позову.
Таким чином, суд який постановив ухвалу про забезпечення позову, не може скасувати власну ухвалу про забезпечення позову з тих підстав, що заходи забезпечення позову були застосовані нібито безпідставно або з порушенням норм процесуального закону, оскільки, такими повноваженнями наділений суд апеляційної інстанції.
Отже, на думку позивача, станом на момент розгляду заяви Відповідача, підстави для скасування вжитих заходів забезпечення адміністративного позову відсутні.
Обставини, які були підставою та мотивацією для прийняття судом рішення про вжиття заходів забезпечення позову в даній справі не зникли, а скасування заходів забезпечення позову за своїм змістом не може бути запереченням проти ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, яка підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
На підставі викладеного, подана Відповідачем заява про скасування заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.
Додатково позивач вважає за необхідне звернути увагу на наступному.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
09.09.2024 ухвала суду про забезпечення позову в даній справі разом із супровідним листом була надіслана контролюючому органу засобами електронного зв`язку через Електронний кабінет платника податків, які були зареєстровані Відповідачем.
Приписами п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», передбачено одну з основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду.
У зв`язку з невиконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 про забезпечення позову та наявністю інших обставин, які дають підстави для висновку про недобросовісність дій Відповідача в процесі виконання рішення суду Позивач вважає наявними підстави для постановлення окремої ухвали в порядку ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.
Позивач також зазначає, що відсутність інформації про виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного від 09.09.2024 свідчить про порушення Відповідачем наведених вище положень законодавства щодо обов`язковості виконання рішень суду, що в свою чергу є підставою для постановлення окремої ухвали в порядку ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивач звертає увагу суду на те, що по даній ліцензії ДПС України раніше виносилось розпорядження від 04.04.2023 №103-р/л, яке було оскаржено Позивачем у судовому порядку. За результатами розгляду справи №160/5482/23 рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2023, залишеним в силі постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.07.2023:
В рамках даних справ судом виносилися ухвали про забезпечення позову, які податковим органом не виконувалися.
Таким чином, на думку позивача та з огляду на неодноразове невиконання контролюючим органом ухвали про забезпечення позову в аналогічних справах дають підстави для висновку про порушення Відповідачем положень законодавства щодо обов`язковості виконання рішень суду, передбаченні приписами п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», та як наслідок є підставою для постановлення окремої ухвали в порядку ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України.
У судове засіданні 16.10.2024 з`явився представник позивача, представники відповідача у судове засідання не з`явились.
Представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви Державної податкової служби України про скасування заходів забезпечення позову та підтримав свої заперечення на заяву.
Перевіривши зміст заяви про скасування заходів забезпечення позову, заслухавши думку позивача, при вирішенні заяви по суті, суд зазначає наступне.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. Метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ч.ч. 5, 8 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частин 1, 3 вказаної норми встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Згідно із ч. 5 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.
Із аналізу процесуальних норм, які регулюють інститут забезпечення адміністративного позову, слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливе, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі, або відпадуть підстави, які зумовили вжиття судом таких заходів.
Скасування заходів забезпечення позову слід відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів. Правомірність застосування таких заходів судом відповідач, як правило, не заперечує.
Натомість скасування ухвали про забезпечення позову здійснюється за наслідками її апеляційного оскарження. У цьому випадку ухвалу скасовує апеляційний суд, якщо під час її постановлення було порушено вимоги закону, зокрема, були відсутні підстави для забезпечення позову.
Суд зауважує, що Кодекс адміністративного судочинства України не наводить підстав для скасування заходів забезпечення, однак, зважаючи на наведені норми в сукупності, такими слід вважати наявність обставин, котрі засвідчують відсутність тих підстав для забезпечення позову, які визначені у ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зокрема, підставою для скасування вжитих судом заходів забезпечення позову можуть бути обставини, які не були відомі суду та існували на момент винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, або які вказують на зміну умов, що існували на момент вжиття таких заходів.
Отже на вмотивоване клопотання учасника справи, за доведення відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, раніше застосовані заходи забезпечення можуть бути скасовані.
При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачав надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному розпорядженню, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Судом встановлено наявність очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості чи ускладнення їх захисту у разі задоволення позову без вжиття заходів забезпечення позову.
Наведене, на думку суду, свідчило про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що було самостійною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
Виходячи з аналізу поданої відповідачем заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд зауважує, що матеріали такого клопотання не містять жодного належного доказу, який свідчить про те, що відпали ті обставини, які були підставою для прийняття судом ухвали про вжиття заходів забезпечення позову, так як ті обставини, про які посилається заявник існували на момент постановлення такої ухвали.
Застосовані заходи покликані забезпечити ефективність судочинства та гарантувати незмінність правовідносин, які існували до прийняття оскаржуваних рішень, враховуючи можливість протиправності таких рішень та порушення ними прав та інтересів платника податків - позивача.
В контексті вказаного, суд зазначає, що наведені заявником аргументи не стосуються питання усунення підстав, за яких заходи забезпечення позову були застосовані, а зазначені обставини існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову, отже зазначене фактично свідчить про незгоду відповідача із заходами забезпечення позову, застосованими ухвалою суду від 09.09.2024.
Необхідно звернути увагу, що суд, який постановив ухвалу про забезпечення позову, не може скасувати власну ухвалу про забезпечення позову з тих підстав, що заходи забезпечення позову були застосовані безпідставно або з порушенням норм процесуального та матеріального закону, оскільки такими повноваженнями наділений лише суд апеляційної інстанції.
Тобто, Верховний Суд погодився з обраним позивачем шляхом для забезпечення позову в частині зупинення дії розпорядження про анулювання ліцензії.
За викладених обставин, суд робить висновок про необґрунтованість заяви Державної податкової служби України про скасування заходів забезпечення позову та відсутність законних підстав для його задоволення.
Також, суд звертає увагу позивача на те, що в даному випадку вирішується питання про скасування заходів забезпечення позову, питання про винесення окремої ухвали може вирішатись судом під час розгляду справи або за окремою заявою позивача.
Керуючись ст. ст. 157, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 21.10.2024.

Суддя Р.З. Голобутовський