Справа № 420/31976/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 жовтня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №420/31976/24, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про ступінь придатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової служби від 05.10.2024 року в формі довідки 8/458;

- зобов`язати військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та прийняти постанову про ступінь придатності його до військової служби із урахуванням висновків суду у цій справі;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 05.10.2024 року в частині включення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до списків частини;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

17.10.2024 року представником позивача адвокатом Нестеровою О.В. (яка згідно наданого до суду ордеру ВН №1419616 не має обмежень у здійсненні представницьких повноважень) було подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просить суд заборонити командиру та будь-яким іншим уповноваженим посадовим особам Військової частини НОМЕР_1 вчиняти дії щодо переміщення (направлення) ОСОБА_1 для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини до набрання законної сили рішення суду у справі №420/31976/24.

В обґрунтування вищевказаної заяви сторона позивача зазначила, що строк перебування позивача в навчальній частині, тобто в частині НОМЕР_1 дорівнює 35 днів з 05.10.2024 року. Разом із тим, строк розгляду справи відповідно до вимог КАС дорівнює 60 днів з моменту відкриття провадження, тобто в будь-якому випадку позивача буде переведено до іншої військової частини до моменту розгляду справи по суті, що призведе до значного ускладнення виконання рішення суду у разі його прийняття на користь позивача, адже позивач вже буде зарахований до особового складу іншої частини, у зв`язку із чим позивач буде змушений подавати додаткові позови до інших військових частин та оскаржувати нові накази про зарахування його до нових частин, що фактично зробить захист прав позивача неможливим, а процес розгляду справ вічним. При цьому, якщо під час перебування в навчальній частині позивач ще хоч якось буде мати можливість пристосування до умов військової частини з урахуванням особливостей стану свого здоров`я, то після переводу позивача до бойової частини, вірогідність остаточного підриву стану здоров`я позивача є максимальною, що призведе до непоправних наслідків.

Також у заяві про забезпечення адміністративного позову представником позивача зазначено, що забезпечення позову відповідає предмету адміністративного позову та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору, а спрямоване лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті, тому обраний спосіб забезпечення позову відповідає вимогам статті 150 КАС України. При цьому, позивач залишатиметься в розпорядженні військової частини, зазначене не надасть позивачу можливості одразу звільнитися зі служби, переховуватися тощо, але зазначене забезпечить можливість реального виконання рішення, в разі прийняття його на користь позивача.

Дослідивши вказану заяву представника позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При цьому суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан, який продовжувався в подальшому та діє до теперішнього часу.

Враховуючи вищевикладене, а також з метою недопущення загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу суд доходить висновку, що про необхідність розгляду заяви представника позивача в порядку, визначеному ч. 1 ст. 154 КАС України.

Відповідно до ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та керуючись законом.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 3 ст. 151 КАС України визначені випадки, коли забезпечення позову не допускається, серед яких у п. 10 зазначено, що забезпечення позову не допускається шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У частині 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

Правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Разом з тим, недостатніми для вжиття заходів забезпечення позову є ті доводи заявника, котрі сформульовані як можливість/ймовірність їх настання у майбутньому, тобто ґрунтуються тільки на припущеннях. Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, адже суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.09.2019 у справі №826/13306/18.

З наданої до суду заяви про забезпечення адміністративного позову судом не вбачається наявності доказів існування перелічених у ст. 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки представником позивача не надано до суду доказів в обґрунтування її твердження у заяві про те, що строк перебування ОСОБА_1 у навчальній частині (Військова частина НОМЕР_1 ) обмежений, а саме 35 днів з 05.10.2024 року. Крім того, представником позивача також не надано доказів на підтвердження інших зазначених в поданій нею заяві обставин та обґрунтувань, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду по даній справі у разі задоволення адміністративного позову.

Крім того, наведене у заяві твердження позивача про очевидну протиправність оскаржуваних рішень суб`єктів владних повноважень, а саме постанови військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 про включення позивача в до списків особового складу частини потребує з`ясування та перевірки доказами на стадії розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №420/31976/24.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 2, 5-11, 150-154, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі №420/31976/24 відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.