Справа № 200/5698/24
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року Справа№200/5698/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення

(виклику) сторін адміністративний позов ОСОБА_1

до відповідача Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (ЄРДПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2024 №493 про рішення щодо виплати, як повнолітній дитині зниклого безвісті військовослужбовця, грошового забезпечення належного військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_2 , зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення, додаткову винагороду та інші види грошового забезпечення, які належать її батьку старшому сержанту ОСОБА_2 у відповідності п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» з дня зникнення безвісти, а саме з 05.04.2024 року.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, відмовляючи у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення, додаткової винагороди та іншіх видів грошового забезпечення, які належать батьку позивача старшому сержанту ОСОБА_2 у відповідності п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вказує, що в квітні 2024 року стало відомо, що її батько ОСОБА_2 після виконання бойового завдання безвісті зник, тому 22.05.2024 року звернулась з заявою до відповідача про виплату грошового забезпечення передбаченого п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Постановою КМУ від 30.11.2016 року № 884, проте отримала відмову.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на його безпідставність та зазначив, що уважно вивчивши надані документи, разом із заявою про виплату грошового забезпечення позивачці, належного безвісно зниклому її батька - військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_2 , відповідач прийшов до висновків щодо неможливості задовольнити заяву позивача, оскільки згідно наведених документів вбачалось, що позивач є повнолітньої дитиною зниклого безвісті старшого сержанта ОСОБА_2 , яка проживала окремо (в іншому місці).

Таким чином, позивач зверталась до відповідача із заявою щодо отриманням належного грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця, як особа яка перебувала на утриманні військовослужбовця а не як повнолітня дитина, яка проживала разом із ним. Водночас, інформації про знаходженні на утримання у свого батька старшого сержанта ОСОБА_2 , позивачка не надала.

Вказує, що за відсутності належних доказів перебування позивачки на утриманні свого загиблого батька військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_2 , відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , є повнолітньою дочкою ОСОБА_2 .

Як встановлено судом, ОСОБА_2 розлучений, що підтверджується рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2016 року у справі № 235/6055/16-ц.

05.04.2024 року поблизу н.п. Первомайське Донецької області при виконанні бойового завдання, в результаті штурмових дій противника - Збройних Сил Російської Федерації зник безвісти Довгаль старший сержант ОСОБА_2 , 1976 р.н., командир бойової машини - командир 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти Військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується сповіщенням від 08.04.2024 року № 32.

22.05.2024 року ОСОБА_1 через ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулась до Військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 , що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.05.2024 № 179/2279.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.07.2024 року № 493 «Про рішення, щодо виплати ОСОБА_1 , як повнолітній дитині зниклого безвісті військовослужбовця, грошового забезпечення належної військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_2 » відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виплату грошового забезпечення належної військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_2 , як повнолітній дитини зниклого безвісті військовослужбовця, у зв`язку з відсутністю документального підтвердження інформації (факту) про проживання разом із військовослужбовцем (батьком) або знаходження на його утриманні, тобто через подання заяви особами, що не зазначені в п. 7 «Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх».

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2024 року № 1558/2669 ОСОБА_1 запропоновано звернутись до суду з метою підтвердження (встановлення) факту проживання разом з батьком або перебування на його утриманні.

Згідно довідки Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна від 16.04.2024 року № 1165 ОСОБА_1 є студенткою 4 курсу (перший (бакалаврський) рівень) денної форми навчання філософського факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна. Зарахована наказом № 0210-05/1691 від 21.09.2020. Термін навчання з 28.09.2020 по 30.06.2024. Академічна відпустка не надавалась.

Також ОСОБА_1 навчається у Вільнюському технічному університеті Гедиміна з 2022 року, строк навчання до 30.06.2026 року, що підтверджується листом підтвердженням від 16.04.2024 року № 10.6-67-5.37Е-23881-4582.

З банківської виписки ОСОБА_1 вбачається, що з грудня 2022 року ОСОБА_2 систематично відправляв кошти в сумі 15000 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору відповідь за запит в електронному вигляді від 14.08.2024 року ОСОБА_1 не мала інших джерел доходу з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2024 року.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення; сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України. Інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх.

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Пунктом 4 Порядку № 884 передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

В пункті 5 Порядку № 884 зазначено, що командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку:

Згідно пункту 6 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно; військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Пункт 7 Порядку № 884 передбачає, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, позивач - ОСОБА_1 є повнолітньою дитиною ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.187 Сімейного кодексу України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії. На підставі заяви одного з батьків аліменти можуть бути відраховані і тоді, коли загальна сума, яка підлягає відрахуванню на підставі заяви та виконавчих документів, перевищує половину заробітної плати, пенсії, стипендії, а також якщо з нього вже стягуються аліменти на іншу дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Тобто, «утриманцями» вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Як встановлено судом, позивач знаходилась на утриманні свого батька -військовослужбовця, та одержувала від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки позивач є студенткою та не має основного доходу, що підтверджується копією відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела суми виплачених доходів на утримання податків за період з 1 кварталу 2019 року по 2 квартал 2024 року.

Таким чином, суд вважає, що позивач є особою, яка перебувала на утриманні військовослужбовця та має права на виплати грошового забезпечення свого батька -військовослужбовця.

Крім того, в пункту 7 Постанови КМУ № 884 не зазначено, що особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців мають обов`язково проживати з військовослужбовцем.

Посилання відповідача на те, що позивач є повнолітньою дочкою, яка не проживає разом із батьком не має правових підстав, оскільки в даному випадку позивач підпадає під іншу диспозицію за п.7 Порядку № 884, як особа, яка перебуває на утриманні військовослужбовця.

Враховуючи наведене, суд вважає, що належним та необхідним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2024 №493 про рішення щодо виплати ОСОБА_1 , як повнолітній дитині зниклого безвісті військовослужбовця, грошового забезпечення належного військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_2 , з зобов`язанням відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення, додаткову винагороду та інші види грошового забезпечення, які належать її батьку старшому сержанту ОСОБА_2 у відповідності до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» з дня зникнення безвісти, а саме з 05.04.2024 року.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення, в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Сімейним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄРДПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2024 №493 про рішення щодо виплати, як повнолітній дитині зниклого безвісті військовослужбовця, грошового забезпечення належного військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_2 , зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення, додаткову винагороду та інші види грошового забезпечення, які належать її батьку старшому сержанту ОСОБА_2 у відповідності п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» з дня зникнення безвісти, а саме з 05.04.2024 року - задовольнити повністю.

Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2024 №493 «Про рішення щодо виплати ОСОБА_1 , як повнолітній дитині зниклого безвісті військовослужбовця, грошового забезпечення належного військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_2 » - визнати протиправним та скасувати.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату грошового забезпечення, додаткової винагороди та інших видів грошового забезпечення, які належать її батьку старшому сержанту ОСОБА_2 у відповідності п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» з дня зникнення безвісти, а саме з 05.04.2024 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (ЄРДПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т.В. Давиденко