Справа № 200/5700/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Справа№200/5700/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул.Соборна, 7А, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії від № 44 від 08.08.2024;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , період догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення 3-х річного віку згідно свідоцтва про народження ( НОМЕР_2 ), з урахуванням наявного свідоцтва про шлюб доньки;

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву від 01.08.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про призначення пенсії з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення - 01.08.2024.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач 29.04.2024 звернулася до територіального органу ПФУ із заявою, просила призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із застосуванням показника вікового цензу у 50 років та з пакетом необхідних документів. ГУ ПФУ в Кіровоградській області за наслідками розгляду її заяви прийняло рішення № 44 від 08.08.2024, відповідно до якого відмовило заявниці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з тим, що заявниця не досягла віку, визначеного статтею 114 Закону № 1058-IV (досягнення віку 55 років). Позивачка посилається на норми пункту «б» статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ, в редакції, визначеній пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, про те, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: […] жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Станом на день звернення із заявою про призначення пенсії обрахований органом ПФУ загальний стаж становив 25 років 09 місяців 13 дні, пільговий стаж за Списком № 22 років 08 місяців 14 днів, і ці показники є достатніми для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Крім того, просить суд зарахувати до страхового стажу роботи період догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку згідно свідоцтва про народження ( НОМЕР_2 ), з урахуванням наявного свідоцтва про шлюб доньки.

Відповідач, ГУ ПФУ в Кіровоградській області позов не визнає. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач посилається на норми п.2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV та вказує, що станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах позивачка досягла віку повних 50 років за визначених Законом № 1058-IV 55 років. Тому станом на дату звернення за призначенням пенсії право на пенсію за віком на пільгових умовах у позивачки відсутнє.

Також вказує, що до страхового стажу не враховано період догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення 3-х річного віку згідно свідоцтва про народження ( НОМЕР_2 ), оскільки відсутні відомості про зміну дитиною прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_2 .

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до органу ПФУ, відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1, із заявою від 01.08.2024, просила призначити пенсію за віком на пільгових умовах.

08.08.2024 ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №44, відповідно до котрого відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки остання не досягла пенсійного віку згідно з статтею 114 Закону №1058-IV (55 років). В рішенні орган ПФУ обрахував та визнав страховий стаж заявниці у розмірі 25 років 09 місяців 13 днів, пільговий стаж за Списком №2 у розмірі 22 роки 08 місяців 14 днів; За результатом розгляду документів до страхового стажу не враховано період догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення 3-х річного віку згідно свідоцтва про народження ( НОМЕР_2 ), оскільки відсутні відомості про зміну дитиною прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_2 .

Позивач оскаржує рішення відповідача в частинні не зарахування до страхового стажу роботи позивача, період догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку згідно свідоцтва про народження, а також щодо не розгляду заяву від 01.08.2024 про призначення пенсії з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

У преамбулі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Згідно із статтею 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Пунктом 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 2) частини другої статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), а саме відповідно до пункту 1.7 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, в редакції до 01.04.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З 01.04.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, яким також внесені зміні до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Так, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" викладено в новій редакції, зокрема, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, після внесення 01.04.2015 змін до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" її норми узгоджувалися з положеннями пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Конституційний Суд України 23.01.2020 за результатами розгляду справи № 1-5/2018(746/15) прийняв рішення № 1-р/2020 та вирішив таке:

- визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України „Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: […]

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам […]".

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383). Згідно з пунктом 10 цього Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

Як визначено пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Вирішуючи спір по суті, суд керується такими мотивами:

Відповідно до пункту 1.7 Порядку № 22-1 позивач 01.08.2024 звернулася до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII. Станом на 01.08.2024 позивачка досягла повних 50 років, загальний стаж становить 25 років 09 місяців 13 днів, пільговий стаж за Списком № 2 - 22 роки 08 місяців 14 днів. Позивач стверджує, що її вік та стаж є достатніми для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, оскільки внаслідок набрання чинності рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 чинною є стаття 13 Закону № 1788-XII в редакції, що діяла до внесення до неї змін Законом України № 213-VIII від 02.03.2015. Тому право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Орган ПФУ не заперечує досягнення позивачкою 50 років станом на момент подання заяви, проте при прийнятті рішення керувався Законом № 1058-IV, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 якого право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Оскільки позивач не досягла визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV віку (55 років), відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

При вирішенні питання щодо застосування до спірних правовідносин положень Закону № 1058-IV та Закону № 1788-XII суд враховує такі правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.11.2021 за результатами перегляду зразкового рішення № 360/3611/20 від 21.04.2021:

"[…] Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV".

При прийнятті цього рішення суд враховує, що в рішенні № 1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України вказав таке: статтею 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років. Отже, у статті 13 Закону № 1788 до внесення змін Законом № 213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті „а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років. У Законі № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а"- 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах „б"-„з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік). Вказаними положеннями Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років. Тому Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Станом на дату звернення позивача із заявою про призначення пенсії за віком, з урахуванням наведеного рішення Конституційного Суду України, чинною є редакція пункту б) частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, відповідно до якої право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Станом на 01.08.2024 позивач досягла 50 річного віку, підтверджений оскарженим рішенням органу ПФУ пільговий стаж 22 роки 08 місяців 14 днів (при законодавчо необхідному не менше 10 років) та страховий стаж 25 років 09 місяців 13 днів (при законодавчому не менше 20 років). Суд також враховує, що позивачка до 01.04.2015 (до внесення змін Законом від 02.03.2015 №213-VIII) працювала на посадах, що передбачені Списком №2.

Оскільки позивачка звернулася до ПФУ із заявою 01.08.2024 та станом на 01.08.2024 досягла визначеного пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 пенсійного віку, а також мала необхідний страховий/пільговий стаж, тому мала право на пенсію за віком на пільгових умовах. Тому суд, враховуючи висновки ВП ВС щодо застосування до спірних правовідносин релевантних норм права, дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області № 44 від 08.08.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Щодо періоду перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 11 Закону №1058-ІV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону № 1788-ХІІ та законодавством СРСР.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Як слідує з матеріалів справи позивач має дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Відповідно до п.«ж» частини 3 статті 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку. Зважаючи на це, період догляду за дитиною після її народження підлягають зарахуванню до страхового стажу позивачки.

Крім того, суд враховує лист Пенсійного фонду України від 25 червня 2008 року №10842/02-10 «Щодо зарахування до стажу роботи періоду догляду за дитиною», відповідно до якого пенсійним органом зазначено, що «страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, час догляду за дитиною у період до 01 січня 2004 року зараховується до страхового стажу непрацюючій матері (до досягнення нею 3-річного віку) чи працюючій особі, якій у встановленому законом порядку надана відповідна відпустка по догляду за дитиною до 3- та 6-річного віку.»

При цьому, до доводу відповідачів про неможливість врахування періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з тим, що відсутні відомості про зміну дитиною прізвища ОСОБА_2 - ОСОБА_2 .

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про народження дитини позивача, остання мала прізвище при народженні ОСОБА_2 , яке в свою чергу співпадає з прізвищем матері в свідоцтві про народження дитини.

Суд вказує, що зміна прізвища дитини позивача на підставі зареєстрованого шлюбу (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 ) , де ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 взяла прізвище свого чоловіка, ніяк не впливає на права позивача зарахування до стажу роботи періоду догляду за дитиною.

Таким чином, відмова в зарахуванні до страхового стажу, у якому позивач здійснювала догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з підстав відсутні відомості про зміну дитиною прізвища ОСОБА_2 ОСОБА_2 , є протиправною.

Крім того суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористалося.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Тому суд, користуючись наданими ст. 9 КАС України повноваженнями вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а також висновками, викладеними у постанові від 03.11.2021 за результатами перегляду зразкового рішення № 360/3611/20 вважає, що ефективним захистом прав позивачки буде зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із врахуванням до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , період догляду за дитиною ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення 3-х річного віку згідно свідоцтва про народження ( НОМЕР_2 ), з урахуванням наявного свідоцтва про шлюб доньки.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Підсумовуючи попередні висновки позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог суд стягує на користь позивачки сплачений нею судовий за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.19-26,90,139,229,241-246,251,255,257-258,295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул.Соборна, 7А, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову у призначенні пенсії №44 від 08.08.2024.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , період догляду за дитиною - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення 3-х річного віку згідно свідоцтва про народження ( НОМЕР_2 ), з урахуванням наявного свідоцтва про шлюб доньки - ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 з 01.08.2024 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області) на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Повне судове рішення складено 18.10.2024.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька