Справа № 480/4415/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 р.Справа № 480/4415/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.07.2024, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 03.07.24 у справі № 480/4415/24

за позовом ОСОБА_1

до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

третя особа: ОСОБА_2

про визнання рішення протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 (далі третя особа), в якому просила:

- визнати протиправним рішення державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

- скасувати постанову №74355851 від 03.05.2024 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03 липня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.05.2024 у виконавчому провадженні ВП №74355851 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 1700 грн.

У задоволенні інших вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене без повного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом першої інстанції не враховано фактичні обставини справи, всі документи, що містяться в матеріалах виконавчого провадження, проведення комплексу упорядкованих виконавчих дій, з`ясування виконавцем всіх підстав, що дає йому право вважати, що станом на момент звернення боржника ОСОБА_1 до суду рішення суду не було виконано в повному обсязі, залишається невизначеним порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м./показана в додатку № 2 арк. 1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розмірі /2,06; 5,92; 1,55; 4,56; 0,2; 1,33/м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м/ показана в додатку № 2 арк. 1 блакитним кольором з штриховкою червоного кольору лінійні розмірі/1,0; 10,8; 13,64; 1,77; 15,22; 0,3; 10,65/м, що слугувало на момент здійснення перевірок 25.04.2024 підставою для накладення штрафу оскаржуваною постановою.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

Третя особа правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (позивач у цій справі), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Сумська міська нотаріальна контора, про виділ часток зі спільної часткової власності, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визначення порядку користування земельними ділянками та усунення перешкод у користуванні власністю.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.02.2021 у справі №592/17942/19, позов ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 задоволено частково та серед іншого ухвалено:

- визначити порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м; показана в додатку № 2 арк. 1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри (2,06; 5,92; 1,55; 4,56; 0,2; 1,33)м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м; показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором з штриховкою червоного кольору лінійні розміри (1,0; 10,8; 13,64; 1,77; 15,22; 0,3; 10,65)м;

- усунути ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перешкоди в користуванні власністю з боку ОСОБА_2 , зобов`язавши її зняти темні ковдри, які розміщені перед вікнами на земельній ділянці, площею 28.0 кв.м, наданій в користування сторін в порядку сервітуту.

Постановою Сумського апеляційного суду від 17.06.2021 рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.02.2021 змінено в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат та постановлено стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 10833,95 гривень. В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 01.02.2021 залишено без змін.

28.02.2023 у зазначеній справі № 592/17942/19 Ковпаківським районним судом м. Суми видано виконавчий лист про "визначити порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м; показана в додатку № 2 арк. 1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри /2,06; 5,92; 1,55; 4,56; 0,2; 1,33/м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м; показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором з штриховкою червоного кольору лінійні розміри /1,0; 10,8; 13,64; 1,77; 15,22; 0,3; 10,65/м".

У вказаному виконавчому листі ОСОБА_1 зазначена як боржник, а ОСОБА_2 , як стягувач (а.с. 66, 67).

Згодом ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.04.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої у квітні 2023 року, про уточнення порядку виконання рішення суду у справі № 592/17942/19 щодо порядку користування сервітуту земельною ділянкою. Постановою Сумського апеляційного суду від 06.06.2023 цю ухвалу в частині мотивів відмови у задоволенні заяви змінено, та, зокрема, зазначено, що з огляду на те, що рішення суду в частині встановлення сервітуту не підлягає примусовому виконанню, заява ОСОБА_2 щодо уточнення порядку його виконання задоволенню не підлягає.

У подальшому ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.06.2023 у справі № 592/17942/19 роз`яснено порядок виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.02.2021, а саме роз`яснено, "що встановлений рішенням суду земельний сервітут передбачає право користування чужою земельною ділянкою (згідно з п. ж ст. 99 ЗК України) "право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд".

ОСОБА_2 звернула виданий 28.02.2023 у зазначеній справі № 592/17942/19 Ковпаківським районним судом м. Суми виконавчий лист до примусового стягнення.

06.03.2024 відповідачем, на підставі вказаного виконавчого листа, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №74355851, відповідно до якої предметом виконання є: «Визначити порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10 кв.м./показана в додатку №2 арк.1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри/2,06; 5,92;1,55;4,56;0,2; 1,33/м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м/показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором штриховкою червоного кольору лінійні розміри/1,0;10,8;13,64;1,77;15,22;0,3;10,65/м».

Боржником у вказаному виконавчому провадженні визначено ОСОБА_1 , а стягувачем - ОСОБА_2 . Також у вказаній постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідачем надано суду «Вимогу виконавця», у якій державний виконавець вимагає: «21.03.2024 року о 9 годині 30 хв. державним виконавцем буде здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки виконання виконавчого листа №592/17942/19, виданого 28.02.2023. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (1700 грн) та встановлює новий строк виконання, (протягом 10 робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення».

Вказана вимога не містить дати та номеру (а.с. 41).

21.03.2024 відповідачем складений акт, у якому зазначено, що боржник був відсутній (а.с. 61).

Також відповідачем надано суду «Вимогу виконавця», у якій державний виконавець вимагає: «Відповідно до статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" відділом за постановою про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні №74355851 від 28.02.2023 залучено спеціаліста для надання усних рекомендацій та роз`яснень, що потребують спеціальних знань у виконавчому провадженні на виконання рішення суду, за місцем вчинення виконавчої дії. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 18, 20 Закону України "Про виконавче провадження" з метою виконання рішення суду, прошу сторін виконавчого провадження (боржник, стягувач) бути присутніми за запланованими виконавчими діями 25.04.2024 о 11:00 ранку за адресою: АДРЕСА_1 , на цей час заплановано виїзд спеціаліста Державного агентства земельних ресурсів України для надання пояснень, рекомендацій та відповідей у виконавчому провадженні».

Вказана вимога не містить дати та номеру (а.с. 47).

25.04.2024 відповідачем складений акт, у якому зазначається, що був присутній боржник - ОСОБА_5 , однак жодної інформації щодо присутності ОСОБА_1 у вказаному акті не зазначено (а.с. 61).

03.05.2024 відповідачем прийнято оскаржувану у цій справі постанову про накладення штрафу у ВП №74355851, відповідно до змісту якої встановлено, що боржником ( ОСОБА_1 ) без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру не виконано, що є підставою для накладення штрафу та зафіксовано в акті державного виконавця від 25.04.2024. Ураховуючи викладене, керуючись статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, накладено на боржника - ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись з цією постановою, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини у справі та досліджені докази, дійшов висновку, що оскаржувана у цій справі постанова від 03.05.2024 у ВП №74355851 є протиправною та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №552/3995/17 зазначив, що «враховуючи те, що завданням виконавчого провадження є, зокрема, примусове виконання рішень суду у разі невиконання їх у добровільному порядку, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що під час примусового виконання судового рішення, що набрало законної сили і є обов`язковим до виконання на всій території України, державний виконавець зобов`язаний вжити усіх заходів примусового характеру, у тому числі застосувати засоби впливу на боржника. Такі повноваження надані йому саме з метою забезпечення безумовного виконання судового рішення, а застосування заходів відповідальності за невиконання вимог державного виконавця, не звільняє боржника від виконання основного зобов`язання виконати вимоги виконавчого документа».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі також - Закон № 1404-VIII).

Засади виконавчого провадження визначені частиною першою статті 2 Закону №1404, зокрема, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3)законності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

За визначеннями, наведеними у частині другій статті 15 Закону №1404, стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ, а боржником - визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Отже, ураховуючи вказані норми, боржником у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення зобов`язального характеру є особа, визначена у такому судовому рішенні, на яку покладено обов`язок особисто вчинити таку дію чи утриматися від її виконання.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404 передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.6 ст. 26 Закону № 1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Процедура виконання рішень немайнового характеру передбачена Розділом VIII Закону № 1404.

Частиною 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404).

Відповідно до п.8 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 за № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) підтвердження певних встановлених фактів або подій здійснюється за допомогою акта, який складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій.

Статтею 75 Закону України № 1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу, зокрема, на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що гарантії щодо обов`язковості виконання судових рішень, встановлені Конституцією України, реалізуються як у добровільному порядку, так і через механізм застосування примусу, який забезпечують органи виконавчої служби. Норми Закону України «Про виконавче провадження» спрямовані саме на забезпечення безумовного виконання судового рішення і винятки з цього правила також регламентовані цим законом. Це означає, що у кожному конкретному випадку суди мають надати оцінку діям державного виконавця щодо застосування до боржника заходів впливу, виходячи із оцінки наявності або відсутності обставин, які об`єктивно перешкоджали або унеможливлювали виконання ним судового рішення.

Зміст наведених норм указує, що правовий підхід щодо застосування положень частини другої статті 15 у взаємозв`язку зі статтею 63 Закону № 1404 у правовідносинах, що стосуються застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу необхідно формувати через призму оцінки змісту зобов`язальної частини виконавчого документа, яка повинна відповідати резолютивній частині судового рішення, та аналізу причин, з якими боржник пов`язує неможливість виконати судове рішення.

Це означає, що у разі, якщо резолютивна частина судового рішення є нечіткою за змістом, тобто коли вона є незрозумілою як для осіб, стосовно яких його ухвалено, так і для тих, хто здійснює його виконання, через що рішення суду неможливо виконати примусово або є імовірність неправильного його виконання, рішення державного виконавця про застосування до боржника заходів впливу у вигляді штрафу (у зв`язку з невиконанням ним цього рішення) у таких випадках є передчасним.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.04.2024 у справі №560/17588/23.

Предметом спору у цій справі є правомірність прийняття державним виконавцем Ковпаківського ВДВС Терещенко В. С. постанови від 03.05.2024 у ВП №74355851 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 1700,00 грн за невиконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.02.2021 у справі №592/17942/19 (а.с.6).

Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, абзац 5 резолютивної частини рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.02.2021 у справі №592/17942/19, на примусове виконання якого видано виконавчий лист та відкрито у подальшому виконавче провадження № 74355851, викладено у такій редакції: «визначити порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки, площею 10,0 кв.м; показана в додатку № 2 арк. 1 жовтим кольором з штриховкою червоного кольору, лінійні розміри (2,06; 5,92; 1,55; 4,56; 0,2; 1,33)м та земельну ділянку, площею 28,0 кв.м; показана в додатку №2 арк.1 блакитним кольором з штриховкою червоного кольору лінійні розміри (1,0; 10,8; 13,64; 1,77; 15,22; 0,3; 10,65)м».

Виконавчий лист, виданий Ковпаківським районним судом 28.02.2023 у справі №592/17942/19, та постанова державного виконавця Ковпаківського ВДВС ОСОБА_7 про відкриття виконавчого провадження від 03.05.2024 у ВП №74355851 містять аналогічний текст рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.02.2021 у справі №592/17942/19.

Поряд з цим колегія суддів зауважує, що зазначеним абзацом 5 резолютивної частини рішення Ковпаківського районного суду м. Суми у справі №592/17942/19 позивача особисто не було зобов`язано вчинити певні дії. Цією частиною рішення визначено лише порядок користування земельними ділянками в порядку сервітуту земельної ділянки та, зокрема, додатково ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.06.2023 у справі №592/17942/19 роз`яснено порядок виконання рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.02.2021 в цій частині, а саме роз`яснено, "що встановлений рішенням суду земельний сервітут передбачає право користування чужою земельною ділянкою (згідно з п. ж ст. 99 ЗК України) "право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд".

Отже, рішення суду в цій частині не є рішенням зобов`язального характеру, а тому визначення відповідачем саме ОСОБА_1 , як особу, зобов`язану вчинити дії, суперечить резолютивній частині судового рішення.

Крім того, варто зазначити, що з текстуального викладу статті 63 Закону № 1404 можна зрозуміти, що на боржника може бути накладений штраф, якщо він не виконав рішення з поважних причин. Поважність причин залежить від низки обставин, але спільним має бути те, що вони об`єктивно перешкоджали боржнику виконати покладене на нього зобов`язання (згідно з рішенням, яке підлягає примусовому виконанню) у визначений спосіб та встановлений для цього строк.

Не менш важливо у цьому зв`язку пам`ятати також і про засади виконавчого провадження, зокрема - у контексті цієї справи - про такі з них, як справедливість, неупередженість та об`єктивність, які мали б теж слугувати своєрідним орієнтиром під час примусового виконання рішень зобов`язального характеру, надто коли йдеться про поважність причин його невиконання та пов`язану з цим юридичну відповідальності боржника.

Отже, лише невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття рішення про накладення штрафу державним виконавцем має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення саме без поважних причин. Водночас, притягаючи боржника до відповідальності за невиконання судового рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець повинен ретельно дослідити всі обставини справи та, зокрема, встановити який обов`язок покладено на боржника судовим рішення, та належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків і встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

В оскаржуваній постанові відповідач зазначив, що боржником - фізичною особою без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру не виконано, що є підставою накладення штрафу, що зафіксовано актом державного виконавця від 25.04.2024. Поряд з цим ані в оскаржуваній постанові, ані в акті від 25.04.2024 відповідач не зазначає, який обов`язок був покладений на позивача рішенням суду, яку саме частину рішення суду не виконав позивач, в чому полягало таке невиконання та саме без поважних причин.

Крім того, у ході розгляду справи судом не було встановлено, що позивач до моменту прийняття оскаржуваної постанови була обізнана про виконавче провадження ВП №74355851, оскільки відповідачем не надано докази направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, а також двох вимог виконавця на адресу позивача.

У судовому засіданні у суді першої інстанції представник відповідача зазначив, що відправлення здійснювались на адресу: АДРЕСА_1 , у той час як фактична адреса позивача: АДРЕСА_2 .

Також представник відповідача у судовому засіданні не зміг чітко зазначити, чи була присутня ОСОБА_1 під час складання актів від 21.03.2024 та від 25.04.2024, у той час коли у вказаних актах не вказано, що позивач була присутня під час проведення виконавчих дій.

Разом із тим, слід зазначити, що для застосування штрафних санкцій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суду необхідно встановити граничний строк виконання судового рішення боржником, який встановлено державним виконавцем та який передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону № 1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Саме після закінчення граничного строку у відповідача є право на прийняття відповідної постанови та накладення штрафу.

Судом ураховується, що нормами пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404, установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, однак державним виконавцем було залишено поза увагою норми цього Закону.

Згідно зі статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, тільки у разі невиконання без поважних причин, але із урахуванням граничних строків для добровільного виконання боржником рішення суду, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Враховуючи наведене строки для добровільного виконання, з урахуванням пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404, а також Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на час винесення спірної постанови не сплинули.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана у цій справі постанова від 03.05.2024 у ВП №74355851 прийнята з порушенням ст. 63 Закону України №1404-VIII, не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому не відповідає критеріям правомірності рішення, передбаченим у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене висновок суду про задоволення відповідної частини позовних вимог є обґрунтованими та законним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З урахуванням приписів статті 139 КАС України, питання розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції не вирішується.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 у справі № 480/4415/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Курило В.Б. Русанова