Справа № 280/8369/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань залишення позовної заяви без розгляду

22 жовтня 2024 року Справа № 280/8369/24
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду, поданого у справі

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати незаконною бездіяльність командування відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди військовослужбовцю позивачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, включаючи час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 01.07.2023 по 15.05.2024, у розмірі збільшеному до 100 000,00 грн;

2) зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди військовослужбовцю позивачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, включаючи час перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії з 01.07.2023 по 15.05.2024, у розмірі збільшеному до 100 000,00 грн.

Ухвалою від 30.09.2024 суд відкрив провадження у справі, призначив справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

У поданому до суду відзиві представник військової частини НОМЕР_1 заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, обґрунтоване тим, що на виконання ухвали суду від 16.09.2024 з підстав пропуску строку звернення до суду представником позивача не надано жодного документу щодо лікування позивача у 2024 році та жодного доказу того, що після 15.05.2024, тобто після звільнення з військової служби позивач не мав змоги звернутися за правовою допомогою, з визначенням обставин, які були б об`єктивно непереборними та не залежали від його волевиявлення, були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення у справі процесуальних дій.

Розглянувши клопотання відповідача та дослідивши матеріали справи, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені у статті 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з частиною четвертою статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо є підстави, визначені частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що поновлення процесуального строку є правом суду, яке останній реалізує, лише встановивши об`єктивну неможливість дотримання особою, яка подає скаргу, відповідних вимог процесуального закону щодо строків оскарження судового рішення (постанови Верховного Суду від 19.06.2020 у справі № 926/1037-б/15, від 14.06.2022 у справі № 904/3541/15, від 21.12.2022 у справі № 758/4418/19, від 14 червня 2023 у справі № 513/155/15-ц, від 07.08.2024 у справі № 761/31360/14-ц тощо).

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

При цьому процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й на природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

За обставинами справи предметом спору є нарахування та виплата додаткової винагороди військовослужбовцю за час його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я внаслідок отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Судом встановлено, що 23.06.2023 позивач отримав поранення спини, кінцівок під час захисту Батьківщини, а саме отримав поранення в районі н.п. Верхньокаменське Донецької області під час артилерійського обстрілу з боку збройних сил Російської Федерації. Після лікування та медичного огляду ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 299 від 28.02.2022, виданим 20 регіональною військово-лікарською комісією. На підставі висновку про непридатність військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2024 № 140 ОСОБА_1 звільнено у запас та виключено із списків особового складу частини. Надалі позивач проходив огляд медико-соціальною експертною комісією, за наслідками якого позивачу встановлено другу групу інвалідності з причини отримання травми (поранення), пов`язаного із захистом Батьківщини, про що свідчить довідка серії 12 ААГ № 459750 від 26.06.2024. Крім того, як зазначив представник позивача у заяві про усунення недоліків, позивач не був обізнаний про належні йому виплати та зважаючи на постійне перебування на стаціонарному лікуванні та важкість поранення під час бойового завдання не мав можливості взагалі уявити про порушені його права щодо належних виплат. З метою встановлення причин відсутності виплат адвокатом позивача було зроблено запит до відповідача, проте відповіді отримано не було (адвокатський запит від 04.06.2024 та докази його направлення містяться у матеріалах справи).

При розгляді питання щодо відкриття провадження у цій справі судом встановлено, що позивачем пропущений строк звернення до суду, у зв`язку з чим ухвалою від 16.09.2024 суд залишив позовну заяву без руху. При цьому суд виходив з того, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2024 молодшого сержанта ОСОБА_1 з 15.05.2024 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Тому, враховуючи, що за вирішенням спору у відносинах публічної служби позивач звернувся 06.09.2024, то строк звернення до адміністративного суду, що становить три місяці, ним пропущений.

На виконання ухвали суду від 16.09.2024 представником позивача подано клопотання про поновлення процесуального строку, дослідивши зміст якого суд зазначив, що додані до позовної заяви та клопотання документи у своїй сукупності підтверджують факт отримання позивачем поранення та перебування в зв`язку з цим на лікуванні та у відпустках, а також те, що протягом розумного строку (з незначним пропуском з 16.08.2024 по 06.09.2024) звернувся до суду для захисту своїх порушених прав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку звернення до суду, через що з метою запобігання порушенню права позивача на судовий захист суд уважав за необхідне поновити строк звернення до суду.

Оцінюючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд звертає увагу на те, що зі змісту положень КАС України слідує, що у ньому, як правило, не визначено граничні межі, у яких адміністративні суди можуть приймати рішення про поновлення строку звернення до суду. Окрім цього, не містить КАС України й конкретних підстав та критеріїв, за якими можливо оцінити поважність причин пропуску відповідного строку.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, суд зазначає, що при застосуванні процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду в постановах від 21.05.2021 у справі №1.380.2019.006107, від 22.07.2021 у справі №340/141/21, від 16.09.2021 у справі №240/10995/20, від 12.09.2022 у справі № 120/16601/21-а тощо.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №П/9901/736/18 встановлено, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцією якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

На переконання суду, такі обставини, як запровадження в Україні воєнного стану, проходження позивачем лікування у зв`язку з отриманням ним поранення під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини від нападу збройних сил Російської Федерації, важкість самого поранення, намагання вирішити спір у досудовому порядку шляхом звернення до відповідача з адвокатським запитом, а також звернення до суду для захисту своїх порушених прав протягом розумного строку (з незначним пропуском з 16.08.2024 по 06.09.2024) свідчать про існування істотних перешкод для своєчасного звернення до суду з позовом.

За таких обставин судом не встановлено передчасності висновків про визнання поважними причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду, у зв`язку з чим клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 123, 166, 241, 243, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду, поданого у справі № 280/8369/24, відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана 22.10.2024.

Суддя К.В.Мінаєва