Справа № 440/10950/24
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/10950/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до загального стажу роботи судді ОСОБА_1 для призначення щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посаді судді - 25 років, роботу на посадах помічника прокурора старшого помічника прокурора м.Полтави Полтавської області з 29.07.1985 по 21.06.1999 роки - 13 років 10 місяців 22 дні та половину строку навчання за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 01.07.1085 роки - 1 рік 5 місяців, а разом 40 років 4 місяці 25 днів;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 30.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем при здійсненні призначення щомісячного довічного грошового утримання судді з 30.07.2024 року неправильно визначене відсоткове значення щомісячного довічного грошового утримання, яке виплачується судді у відставці, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази від відповідача.

04.10.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що при виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідач керувався приписами статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), згідно якої, виходячи зі стажу роботи позивача на посаді судді, визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 25.07.2024 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Полтавського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Полтавського апеляційного суду відраховано ОСОБА_1 зі штату Полтавського апеляційного суду 29.07.2024 року у зв`язку зі звільненням з посади у відставку.

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 29.07.2024 №47-34/24 до стажу роботи зараховано період:

- з 01.09.1982 по 01.07.1985 - навчання у Харківському юридичному інституті (1/2) 1 рік 05 місяців 00 днів;

- з 29.07.1985 по 21.06.1999 - помічник прокурора, старший помічника прокурора Полтавської області 13 років 10 місяців 22 дні;

- з 22.06.1999 по 01.09.2003 - суддя Київського районного суду м. Полтави 04 роки 02 місяці 10 днів;

- з 02.09.2003 по 01.10.2018 - суддя Апеляційного суду Полтавської області 16 років 06 місяців 27 днів;

- з 02.10.2018 по 29.07.2024 - суддя Полтавського апеляційного суду 05 років 09 місяців 28 днів.

З 19.06.2019 позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

05 серпня 2024 ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою про переведення на пенсію згідно ч.3 ст. 142 Закону України Про судоустрій та статус суддів.

Вказана заява розглянута, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви, ОСОБА_1 переведено на довічне грошове утримання відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів з 30.07.2024.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислено відповідно до статті 142 Закону 1402 в розмірі 60% від суддівської винагороди 208098,00 грн. згідно з довідкою Полтавського Апеляційного суду від 29.07.2024 №4.6-20/144/2024, з урахуванням загального стажу, зарахованого по 29.07.2024, тривалістю 46 років 8 місяців 2 дні, з них стажу роботи на посаді судді, 25 років 1 місяць 9 днів.

До стажу роботи на посаді судді, обчисленого відповідно до вимог статті 137 Закону 1402, зараховано періоди роботи з 22.06.1999 по 30.06.2024:

- з 22.06.1999 по 01.09.2003 суддя Київського районного суду м. Полтави;

- з 02.09.2003 по 01.10.2018 суддя Апеляційного суду Полтавської області;

- з 02.10.2018 по 29.07.2024 суддя Полтавського апеляційного суду.

15.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу роботи, який дає право на відставку - 40 років 4 місяці 25 днів.

Листом ГУПФ України в Полтавській області від 10.09.2024 №16279-14357-П-02/8-1600/24 повідомлено позивачу, що період навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 01.07.1985 та роботу помічником, старшим помічником прокурора Прокуратури Полтавської області з 29.07.1985 по 21.06.1999 не зараховано до стажу на посадах судді, оскільки це суперечить нормам статті142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1402-VIII ) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами 3, 4 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами.

До 18 лютого 2020 року в Законі Україні "Про судоустрій і статус суддів" діяла норма пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з 18 лютого 2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

За таких обставин, на позивача розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

За Законом від 07.07.2010 № 2453-VI, який втратив чинність, грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018).

Водночас, чинним Законом Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (ч. 3 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Вирішуючи питання щодо правильності розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 статті 142 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" від 12 липня 2018 року №2509-VIII статтю 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ, в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді, не менше 10 років.

Положеннями пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить не менше 10 років, до стажу роботи, який дає судді право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання мають бути враховані: половина строку навчання - 01 рік 05 місяців 00 днів; час роботи на посаді помічника прокурора, старшого помічника прокурора - 13 років 10 місяців 22 дні.

Крім того, суд вважає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Таким чином, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу 25 років 01 місяць 09 днів, який відповідач врахував при обрахунку грошового утримання судді у відставці, слід також врахувати половину строку навчання - 01 рік 05 місяців 00 днів та час роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора - 13 років 10 місяців 22 дні. Відтак, стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 40 років 04 місяці 29 днів, що дає право на перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 30.07.2024 в розмірі 90 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відмовило у здійсненні перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання позивача з 30.07.2024 в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, чим порушило вимоги частини 3 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Отже, здійснюючи з 30.07.2024 позивачу нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Зважаючи на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні з 30.07.2024 ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах тривалістю 01 рік 05 місяців 00 днів, роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора тривалістю 13 років 10 місяців 22 дні, а також здійснити позивачу з 30.07.2024 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно із частиною 2 статті 7 вказаного Закону у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Підстави для повернення судового збору в сумі 1937,92 грн. наразі відсутні, оскільки сплачена сума судового збору повертається за відповідним клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава,Полтавська область,36000) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні з 30.07.2024 ОСОБА_1 перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах тривалістю 1 рік 5 місяців 00 днів, роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора тривалістю 13 років 10 місяців 22 дні, а також здійснити ОСОБА_1 з 30.07.2024 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва