Справа № 756/10837/24
Суддя: Пукало А. В.
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/148/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Пукала А.В.,

за участю

секретаря судового засідання Саржан Д.Є.,

представника позивача Волкова П.О.,

представника відповідача Бабатенко Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 2866797 від 19.08.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

В обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що посадова особа Департаменту - поліцейський батальону 4 роти 5 Управління патрульної поліції в місті Києві Дерієнко І.О. фактично не розглядав справу про адміністративне правопорушення, а постанову виніс за відсутності будь-яких доказів, про що свідчить посилання на них у постанові. Крім того, позивачу не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268, 289 КУпАП, що позбавило його можливості скористатися правовою допомогою.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу було встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву.

У судове засідання, призначене на 03 жовтня 2024 року, представник відповідача не прибув, про причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено.

07 жовтня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а 14 жовтня 2024 року - клопотання позивача про розгляд справи за наявними матеріалами у зв`язку з тим, що відзив надано з порушенням встановленого судом строку без поважних причин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 175 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ухвала про відкриття провадження у справі була одержана відповідачем 18 вересня 2024 року за допомогою автоматизованої системи «Електронний суд». Отже, цей день є днем одержання відповідачем судового рішення та починаючи з цього дня протягом 15 днів, тобто до 03 жовтня 2024 року включно, відповідач мав можливість реалізувати своє право на подання відзиву на позовну заяву та доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

У встановлений судом строк відповідач не надав ані відзиву, ані заяву про продовження строку для його подання, скерувавши їх до суду 07 жовтня 2024 року, тобто поза межами визначеного судом строку. У судовому засіданні представник відповідача повідомив, що відзив було подано з пропущенням встановленого строку через неефективність функціонування системи документообігу в Департаменті патрульної поліції, у зв`язку з чим документи доходять до виконавця зі значним запізненням.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач повинний подати суду докази разом із поданням відзиву.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 4, 8 ст. 79 КАС України).

Судом визнано неповажними зазначені причини пропуску строку для подання відзиву та доказів, задоволено клопотання позивача та ухвалено розглядати справу за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Волков П.О. підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Звернув увагу на відсутність у постанові посилання на норми Правил дорожнього руху та невірно зазначену статтю КУпАП, за якою позивача притягнуто до відповідальності. Також надав суду докази, підтверджуючи розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн, та просив їх стягнути з відповідача.

Представник відповідача - адвокат Бабатенко Г.П. заперечила проти задоволення позовної заяви та просила відмовити у її задоволенні. Відсутність посилання на положення Правил дорожнього руху та невірно зазначену норму КУпАП пояснила технічним одруком.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, викладені в його позовній заяві, обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

19.08.2024 працівником поліції батальону 4 роти 5 Управління патрульної поліції в місті Києві Дерієнко І.О. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 2866797 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 «прим» КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 19 серпня 2024 року об 11:54 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «KIA CERATO», р.н. НОМЕР_1 , по вул. Гната Юри, 7, у м. Києві, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів.

Позивач, звернувшись до суду з позовом, просив скасувати оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, невмотивованістю постанови, відсутністю посилання на положення Правил дорожнього руху, які він нібито порушив, та нероз`ясненням йому прав.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції, та від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення ПДР передбачені ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Пункт 2 розділу IV Інструкції визначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1, 2, 3, 5 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2, ч. 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів (абз. 4 п. 24 постанови).

Як встановлено судом, в оскаржуваній постанові, не зазначено опис обставин, установлених під час розгляду справи та відсутнє посилання на жоден із доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, в тому числі на технічний засіб, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідачем також не надано суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, як і не надано доказів на спростування аргументів позивача.

Крім того, як зазначено у постанові, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого «ст. 122 прим КУпАП». Разом з тим, статтю 122-1 КУпАП виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 586-VI від 24.09.2008.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що постанова містить посилання на невірно зазначену норму через технічну помилку.

Право особи бути обізнаним про характер і причини обвинувачення є фундаментальним правом особи, передбаченим ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Здатність чітко розуміти, порушення якої саме норми закону інкримінується особі, є правом особи, яке надає їй можливість захищати себе, а повідомлення цієї норми особі є обов`язком держави.

Нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь- якого кримінального правопорушення на підставі будь- якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом. Також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення (ст. 7 Конвенції).

Таким чином, враховуючи, що постанова ЕНА № 2866797 від 19.08.2024 не містить посилання на докази, на підставі яких її було винесено, містить висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого нормою КУпАП, яка виключена станом на момент його вчинення, суд констатує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, враховуючи, що належними та допустимими доказами не підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з огляду на задоволення позовних вимог, та згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України, з відповідача - Департаменту патрульної поліції, який є суб`єктом владних повноважень, на користь позивача необхідно стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 484,48 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги від 20 лютого 2023 року, додаткову угоду до нього від 18 вересня 2024 року, акт виконаних робіт від 18 вересня 2024 року, рахунок № 18-09-2024/001 від 18 вересня 2024 року, скріншот банківського застосунку про перерахування 2500 грн.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у постанові у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, при цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, позивачем не надано детального розрахунку витрат, ані акт виконаних робіт від 18 вересня 2024 року, ані рахунок на оплату № 18-09-2024/001 від 18 вересня 2024 року не містять відомостей щодо переліку, характеру та обсягу виконаних робіт.

Частина 4 ст. 134 КАС України покладає на учасника справи обов`язок для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Такого опису позивачем не надано.

Крім того, наданий представником скріншот з банківського застосунку не містить ідентифікуючих відомостей щодо платника та отримувача та не є належним чином оформленим документом, підтверджуючим здійснення платежу.

За таких обставин, розмір витрат на правову допомогу позивачем не доведений, а тому у їх стягненні з відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 134, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 2866797 від 19 серпня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (; адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) 484,48 грн судового збору.

У задоволенні вимог про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 21 жовтня 2024 року.

Суддя А.В. Пукало