Справа № 380/130/24
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 рокусправа № 380/130/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просив:

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з автомобіля марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 накладений в межах виконавчих проваджень ВП №49250713 та ВП №49248435 та виключити автомобіль з переліку транспортних засобів, що перебувають у розшуку.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року у справі № 380/130/24, провадження у справі 380/130/24 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, Львівська обл., м. Львів, пл.. Маркіяна Шашкевича, буд. 1) про зобов`язання вчинити дії - закрито. Повернуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2024 року, справа № 380/130/24 пров. № А/857/3607/24, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року з питань закриття провадження у справі № 380/130/24 скасовано, та прийнято постанову, якою направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що автомобіль марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , власником якого є позивач знаходиться під арештом. Згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, держателем якого є МВС, заборону на відчуження було накладено у рамках ВП №49248435, вихідний лист 09.1-45/В7-3147 від 06.11.2015 та направлено відділом виконання рішень УДВС ГУЮ у Львівській області. Позивачу також стало відомо, що автомобіль перебуває у розшуку, який ініційовано постановою відповідача, вих. номер листа 09.1-45/В7-3064, в рамках виконавчих проваджень ВП №49250713 та ВП №49248435.

Позивач зазначає, що ним повною мірою виконано зобов`язання за Кредитними договорами, а новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» не має будь - яких фінансових та майнових претензій до позивача. У зв`язку з чим 23.11.2023 представником позивача було направлено заяву про зняття арешту з майна, однак отримано 18.12.2023 відмову від 01.12.2023 №36717/В-4 з посиланням на відсутність підстав для таких дій. Позивач таку відмову вважає протиправною, у зв`язку з чим звернувся з цим позовом до суду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Карп`як О.О.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 28 травня 2024 року справу прийнято до провадження.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ, власником транспортного засобу марки RENAULT, модель LOGAN, 2013 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2013 року випуску, є ОСОБА_1 .

Відповідно до листа ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області від 19.01.2022 №В-9/1698, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебували 2 виконавчі провадження:

1) ВП №49250713 з виконання виконавчого напису нотаріуса від 01 квітня 2015 року №349 про звернення стягнення на транспортний засіб марки RENAULT, модель LOGAN, 2013 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить позивачу, адже зазначений транспортний засіб був переданий в заставу Публічному акціонерному товариству «КРЕДОБАНК» в забезпечення виконання зобов`язань позивача по Кредитному договору №2008.00.11.2293 від 18 листопада 2013 року;

2) ВП №49248435 з виконання виконавчого напису нотаріуса №310 від 01 квітня 2015 року про звернення стягнення на транспортний засіб марки RENAULT, модель LOGAN, 2013 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належний позивачу, та був переданий в заставу Публічному акціонерному товариству «КРЕДОБАНК» в забезпечення виконання зобов`язань позивача по Кредитному договору №2008.00.11.2293 від 18 листопада 2013 року.

24 грудня 2015 року виконавче провадження було завершено на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент проведення виконавчих дій).

Згідно відповіді ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» від 18.02.2022 року за № ДГ1802/1, судом встановлено, що 16.08.2013 між гр. ОСОБА_1 (ІН: НОМЕР_3 ) та ПАТ «КРЕДОБАНК» був укладений Кредитний договір Nє1213.11.01.2293, крім того, 18.11.2013 укладений Кредитний договір Nє2008.00.11.2293. 12.09.2017 між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладений Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №12/09-04, на підставі якого здійснено відступлення права вимоги за кредитними договорами в тому числі і за договорами №1213.11.01.2293 від 16.08.2013, №2008.00.11.2293 від 18.11.2013 (надалі - Кредитні договори). Статтею 512 Цивільного кодексу України визначені підстави заміни кредитора у зобов?язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Крім того, статтею 516 Цивільного кодексу України також встановлено, що заміна кредитора у зобов?язання здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Станом на дату надання відповіді гр. ОСОБА_1 повною мірою виконав зобов`язання за Кредитними договорами. ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» не має будь-яких фінансових та майнових претензій до гр. ОСОБА_1 .

Згідно відповіді ТОВ «ФК «ДОВІРА та ГАРАНТІЯ» від 18.02.2022 року за № ДГ1802/1, судом встановлено, що право вимоги за Кредитним договором №1213.11.01.2293 від 16.08.2013, що первинно був укладений між гр. ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) та ПАТ «КРЕДОБАНК», було відступлено ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», на підставі Договору N212/09-04 від 12.09.2017, укладеного між ПАТ «КРЕДОБАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Інформує, що станом на 18.02.2022 року гр. ОСОБА_1 повною мірою виконанні зобов?язання за Кредитним договором. Новий кредитор не має будь-яких фінансових та майнових претензій до гр. ОСОБА_1 в частині виконання умов Кредитного договору.

23 листопада 2023 року представником позивача було направлено заяву до відповідача про зняття арешту з майна.

Листом від 01 грудня 2023 року №36717/В-4 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для зняття арешту в межах виконавчих проваджень №49248435 та №49250713. Також в листі повідомлено, що надати більш детальну інформацію про хід виконання виконавчих проваджень та копії матеріалів виконавчих проваджень не являється можливим, оскільки матеріали виконавчих проваджень знищено за закінченням трирічного терміну зберігання, передбаченого пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 та пунктом 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5.

Дана відмова спонукала позивача звернутися у суд за захистом порушених, на його думку, прав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (набув чинності 05 жовтня 2016 року, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (надалі - Закон України №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 року №606-XIV (далі - Закон України №606-XIV) передбачено, що виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії та виконати рішення, не пов`язані з реалізацією майна боржника, не пізніше ніж у двомісячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Продовження зазначеного строку можливе лише у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 50 Закону України №606-XIV передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. У випадках коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Згідно з приписами ст.55 Закону України №606-XIV арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або його вилученні у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою відповідальність зберігача майна, передбачену законом.

Арешт застосовується:

1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника.

Разом з тим, виходячи з наданих представником відповідача до матеріалів справи документів можна встановити, що виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно позивача, було знищено.

Згідно з п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Відповідно до п.9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Тобто, з аналізу викладених вище приписів Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби висновується, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

В свою чергу, статтею 38 Закону України № 606-XIV встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу Державної виконавчої служби) припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з закінченням виконавчого провадження. Закінчене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Крім того, згідно з ч.1 ст.40 Закону України № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), припинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 4 ст.59 Закону України № 1404-VIII встановлено перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну Укроборонпром, акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну Укроборонпром, державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну Укроборонпром або на момент припинення Державного концерну Укроборонпром було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності, звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності.

В свою чергу, ч.5 ст.59 Закону України №1404-VIII встановлено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Суд враховує, що за інформацією відповідача, яка відображена у листі від 01.12.2023 року за № 36717/В-4, матеріали виконавчих проваджень знищено за закінченням трирічного терміну зберігання, у відповідності до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5 та пунктом 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що долучений позивачем до матріалів справи, відсутня інформація щодо арешт з автомобіля марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_1 . Окрім того, матеріали справи не місять жодних належних та допустимих доказів того, що саме в межах виконавчих проваджень ВП №49250713 та ВП №49248435 було накладено апешт на вказаний автомобіль. Відсутня також інформація про номер та дату постанов державного виконавця про накладення арешту на автомобіль марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_1 .

Відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт з автомобіля марки Renault, модель Logan, 2013 року випуску, державний номерний знак: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 накладений в межах виконавчих проваджень ВП №49250713 та ВП №49248435 є необгрнутовані та до задволення не підлягають.

Щодо позовних вимог в частині виключиення автомобіля з переліку транспортних засобів, що перебувають у розшуку, такі до задоволення не підлягають, оскільки відсутні докази перебування такого автомобіля у розшуку, відсутні докази подання вказаного автомобіля саме відповідачем у розшук, підстави та причини такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72,77,94, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяКарп`як Оксана Орестівна