Справа № 420/24184/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 31.07.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо переведення позивачки з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію у зв`язку з втратою годувальника обраховану згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з 01.04.2024 ОСОБА_1 з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу".

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком. У зв`язку із тим, що пенсія померлого чоловіка була значно вищою аніж пенсія позивачки 01.04.2024 вона звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію про втрату годувальника. За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем було переведено позивачку на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та встановлено розмір пенсії у розмірі 3420,28 грн. У зв`язку з тим, що позивачка вважала розмір призначеної їй пенсії заниженим, вона 23.04.2024 звернулась до відповідача із заявою, у якій просила переглянути розмір пенсії та перевірити кінцевий середньомісячний заробіток, який враховується для обчислення пенсії. Листом від 31.05.2024 відповідач повідомив, що позивачку переведено із пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника із застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки у розмірі 7994,47 грн. Одночасно з цим відповідач зазначив, що переведення з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» чинним законодавством не передбачено. 04.06.2024 позивачка повторно звернулась до відповідача із заявою, у якій повторно просила надати роз`яснення щодо призначеної пенсії. Листом від 18.06.2024 відповідач повідомив, що позивачку на підставі заяви від 01.04.2024 переведено на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки у розмірі 7994,47 грн. Одночасно з цим відповідач зазначив, що переведення з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» чинним законодавством не передбачено. З вказаних листів вбачається, що відповідач призначив позивачці пенсію у зв`язку із втратою годувальника виходячи із розміру пенсії годувальника обраховану згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає дії відповідача щодо відмови у переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника виходячи із розміру пенсії годувальника обраховану згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» протиправними, наслідком чого є призначення позивачці пенсії у меншому розмірі ані ж мало бути.

05.08.2024 ухвалою судді позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме шляхом надання до суду доказів про сплату судового збору у сумі 968,96 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону та надання позовної заяви із зазначенням відомостей про адресу електронної пошти позивача.

06.08.2024 до суду надійшло клопотання представника позивача (вхід.№ЕС/32261/24) про приєднання до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору.

07.08.2024 до суду надійшла заява представника позивача (вхід.№ЕС/32443/24) про усунення недоліків на виконання ухвали від 05.08.2024 та надано позовну заяву оформлену належним чином та квитанцію про сплату судового збору.

12.08.2024 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ; відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано матеріали пенсійної справи позивача.

22.08.2024 до суду від відповідача (вхід.№36326/24) надійшли витребувані копії матеріалів пенсійної справи позивача.

26.08.2024 до суду надійшов відзив (вхід.№ЕС/37122/24) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що згідно із заявою від 01.04.2024 позивача з 01.04.2024 переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону, обчислену при страховому стажі годувальника 38 років 1 місяць (враховано по 02.08.2012), в тому числі додатковому стажі 1 рік, середньомісячній заробітній платі 17776,26 грн (7994,47 грн - середня заробітна плата за 2014-2016 роки, проіндексована * 2,22357 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати), визначеній за період з 01.07.2000 по 31.08.2012 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.04.2024 становить 3420,28 грн, де: (розмір пенсії за віком годувальника 6769,73 грн; доплата за 3 роки понаднормового стажу 70,83 грн) х 50%. Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання Головне управління перевести з 01.04.2024 позивачу з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону № 1058 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» зазначає, що відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у ст. 36 Закону № 1058. Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. Позовна вимога позивача, в частині зобов`язання Головне управління перевести з 01.04.2024 позивачку з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону № 1058 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» не підлягає задоволенню також з тих підстав, що судом не може прийматися відповідне рішення, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження Головного управління. З урахуванням наведеного згідно із пенсійним законодавством України прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду.

Розглянувши матеріали справи та заяви по суті справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні та отримувала пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із заявою позивача з 01.04.2024 її переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону № 1058.

23.04.2024 позивач в порядку Закону України від 02.10.1996 № 394/96-ВР «Про звернення громадян» звернулася до відповідача щодо перерахунку призначеної пенсії в разі втрати годувальника та перевірити кінцевий середньомісячний заробіток, який враховується для обчислення.

31.05.2024 відповідачем листом за вих. №16787-13144/Б-02/8-1500/24 було надано відповідь та повідомлено, що відповідно до статті 10 Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Частиною 3 статті 45 Закону визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата за періоди страхового стажу, зазначені в частиною 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Згідно із заявою від 01.04.2024 позивача з 01.04.2024 переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону, обчислену при страховому стажі годувальника 38 років 1 місяць (враховано по 02.08.2012), в тому числі додатковому стажі - 1 рік, середньомісячній заробітній платі 17776,26 грн (7994,47 грн середня заробітна плата за 2014-2016 роки, проіндексована * 2,22357 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати), визначеній за період з 01.07.2000 по 31.08.2012 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.04.2024 становить 3420,28 грн, де: (розмір пенсії за віком годувальника - 6769,73 грн; доплата за 3 роки понаднормового стажу - 70,83 грн) х 50%. Звертають увагу, що переведення з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» чинним законодавством не передбачено.

04.06.2024 позивач повторно звернулася до відповідача щодо надання інформації стосовно свого пенсійного забезпечення.

18.06.2024 відповідачем листом за вих. № 18183-16663/Б-02/8-1500/24 було повторно надано відповідь по суті порушених питань з роз`ясненням підстав та умов проведення перерахунку пенсії відповідно до норм Закону № 1058 та акцентовано увагу, що переведення з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» чинним законодавством не передбачено.

Позивач вважає протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо її переведення з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію у зв`язку з втратою годувальника обраховану згідно закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та звернулася до суду із позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9, частини першої статті 10 вказаного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачений порядок переведення з одного виду пенсії, передбаченої цим Законом, на інший. Зокрема, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, статтею 45 Закону №1058-IV врегульовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного за даним Законом, на інший вид пенсії, визначений цим же Законом.

Водночас принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності 01 травня 2016 року.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

При цьому пункти 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсії у зв`язку з втратою годувальника з посиланням на доцільність застосування Закону України «Про державну службу». При цьому вона з 01.09.2017 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

З 01.04.2024 відповідач перевів позивачку з одного виду пенсії (за віком) на інший (у зв`язку з втратою годувальника), відповідно до Закону України №№1058-IV.

Спірні правовідносини виникли щодо не переведення позивачки з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу".

При цьому відповідач посилається на те, що переведення з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» чинним законодавством не передбачено.

Так, умови пенсійного забезпечення осіб, які втратили годувальника, що мав право на пенсію як державний службовець, до 01 травня 2016 року визначалися Законом України "Про державну службу" №3724-ХІІ від 16 грудня 1993 року. Зокрема, статтею 37 цього Закону, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, визначено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У зв`язку з набуттям з 01 травня 2016 року чинності Законом України "Про державну службу" №889-VІІІ, положення Закону України "Про державну службу" №3724-ХІІ втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII).

Натомість, у статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначення чи перерахунок пенсій по втраті годувальника Законом України "Про державну службу" №889-VIII не передбачено.

Суд, критично ставиться до посилання представника позивача на висновки, викладені у справі №440/7341/20, оскільки спірні правовідносини по даній справі, відмінні від наведених.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем при переведенні позивачки з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію у зв`язку з втратою годувальника обраховану згідно закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.04.2024, були дотримані усі критерії, передбачені частиною другою статті 2 КАС України, відтак суд не знаходить протиправності вказаних дій, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з 01.04.2024 ОСОБА_1 з пенсії за віком призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу".

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 262, 295, 370 КАС України суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.