Справа № 160/20297/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії.
Суть спору: 26 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд, з урахуванням уточнених в заяві від 09.08.2024 позовних вимог:
-визнати протиправними дії Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відкриття виконавчого провадження №75214601 з виконання постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №73260168 від 07.11.2023 року про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 102351,72 грн. та скасувати постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.06.2024 року в рамках виконавчого провадження №75214601:
· про відкриття виконавчого провадження №75214601 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 102351,72;
· про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, на рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні грошові на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/ електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, що становить 102712,58 грн.;
· про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук майно боржника: 1) ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN номер шасі (кузова рами): НОМЕР_2 , 2) Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/ номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , що належить позивачу;
· про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, якою визначено для боржника позивача розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, загальна сума яких склала 360,86 грн.;
-зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) оформити, відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, подання до відповідного Управління державної казначейської служби України Дніпропетровської області про повернення усіх грошових, стягнутих з нього як боржника в рамках виконавчого провадження №75214601 з виконання постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №73260168 від 07.11.2023 про стягнення виконавчого збору у розмірі 102351,72грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачем протиправно відкрито виконавче провадження №75214601 з виконання постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 102351,72 грн. у виконавчому провадженні №73260168. Так, позивач зазначає, що за відсутності фактичного виконання виконавчого документа, який було повернуто без виконання стягувачу за його заявою, відсутні правові підстави для стягнення з позивача виконавчого збору, і, відповідно, відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору. Позивач наполягає на тому, що державний виконавець не здійснював виконавчих дій щодо примусового виконаня виконавчого листа, які б привели до фактичного виконання рішення суду. Отже, відсутні підстави для стягнення з позивача виконавчого збору та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за постановою, яку позивач вважає протиправною та такою, що суперечить ст.27 Закону України «Про виконавче провадження». Як наслідок, підлягають скасуванню всі інші постанови державного виконавця, винесені в рамках виконавчого провадження №75214601, а саме: про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника, про розмір мінімальних втрат виконавчого провадження. Також, позивач вказує на те, що відповідачем всупереч вимогам закону протиправно звернено стягнення на пенсійні виплати позивача без винесення відповідної постанови про це.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
02.08.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, а також копії матеріалів виконавчих проваджень №75214601 та №73260168.
У відзиві на позов відповідач не погоджується з доводами позивача, вказує, що ним було правомірно та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження №75214601 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 102351,72 грн. за виконавчим провадженням №73260168. Відповідач зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» не ставить в залежність стягнення виконавчого збору від наявності проведеного стягнення за виконавчим документом, а факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору.
02 серпня 2024 року від відповідача надійшло клопотання про перехід зі спрощеного у загальне позовне провадження, аналогічного змісту клопотання надійшло до суду засобами поштового зв`язку.
Також, 05 серпня 2024 року відповідачем через канцелярію до суду надано довідку про фактичне стягнення суми боргу за виконавчим провадженням №73260168.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про вихід зі спрощеного позовного провадження та розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
06 серпня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов та просить суд позовні вимоги задовольнити. Вказує, що відповідачем не дотримано порядку подання відзиву. Наголошує, що позивач, як боржник, не може вважатися повідомленим про початок примусового виконання рішень та не був обізнаним про перебування відносно нього виконавчого провадження та здійснення заходів примусового виконання, оскільки всі повідомлення йому надсилалися як судом, так і державною виконавчою службою за невірною адресою, яка була помилково зазначена у виконавчому документі.
08 серпня 2024 року від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.
12 серпня 2024 року від позивача надійшли додаткові пояснення у справі та клопотання про уточнення позовних вимог в частині зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу надати обґрунтовану заяву/клопотання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, про поновлення такого строку звернення із належними доказами поважності причин його пропуску або ж надати докази, які свідчать про дотримання строку звернення до суду.
18 вересня 2024 року від позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду з таких підстав. З 01.02.2017 по 07.11.2023 відносно позивача не інсувало жодних виконавчих проваджень, а трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання був пропущений стягувачем та сплив 02.02.2020. Відтак, за викладених обставин позивач не міг знати та не повинен бути виявляти зацікавленість, а так само вчиняти активні дії з метою отримання інформації щодо виконання рішеня суду у справі №214/3351/15-ц. Про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання було поновлено стягувачу в 2023 році, позивач не знав та не міг знати, оскільки всі судові документи та документи виконавчого провадження не були йому належним чином вручені з огляду на допущену у виконавчому листі помилку в адресі реєстрації місця проживання позивача.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 24.07.2007, за яким ОСОБА_1 виступив поручителем за ОСОБА_2 , який доводиться позивачу сином.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2016 у справі №214/3351/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в сумі 28489 доларів 57 центів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 17.03.2015 сумі 633608 грн. 04 коп.

На виконання зазначеного рішення суду Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист №214/3351/15-ц.

07.11.2023 державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС Фелдеші А.М. відкрито виконавче провадження №73260168 з примусового виконання дублікату виконавчого листа №214/3351/15-ц, виданого 27.09.2023.

В рамках виконавчого провадження №73260168, державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС Фелдеші А.М. було винесено:

- постанову від 07.11.2023 про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 у розмірі 103049,22 гривень;

- постанову від 08.11.2023 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 ;

- постанову від 08.11.2023 про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук майно боржника: 1) ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 2) MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , що належить боржнику ОСОБА_1 .

Судом під час вирішення питання поновлення позивачу строку звернення до суду встановлено, що позивач не був обізнаний про існування зазначених постанов, оскільки вони направлялися не за адресою реєстрації місця проживання позивача. Так, в виконавчому листі у справі №214/3351/15-ц була допущена помилка в адресі проживання боржника (позивача). Відтак, у всіх документах виконавчого провадження зазначена невірна адреса боржника (позивача).

14.05.2024 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про врегулювання заборгованості за Кредитним договором №DN80FI00000106 від 23.07.2007, згідно з яким з метою створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов`язань з Кредитним договором Сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість Позичальника перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

30.05.2024 у зв`язку з укладенням Договору про врегулювання заборгованості за кредитним договором №DN80FI00000106 від 23.07.2007 АТ КБ «ПриватБанк» як стягувачем було подано заяву про повернення виконавчого документа до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області і Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

У зв`язку з наведеним державним виконавцем Саксаганського відділу ДВС Фелдеші А.М. було винесено в рамках ВП №73260168:

- постанову від 04.06.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу, якою повернуто виконавчий лист (Дублікат) №214/3351/15-ц, виданий 27.09.2023 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 28489,57 доларів США, а також судового збору в сумі 3654,00 грн. на підставі п.1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;

- постанову від 04.06.2023 про зняття арешту коштів з усіх рахунків, що належать боржнику;

- постанову від 04.06.2023 про зняття майна з розшуку, якою припинено розшук майна боржника, а саме: ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 що належить боржнику.

04.06.2024 постановою державного виконавця Саксаганського відділу ДВС відкрито виконавче провадження №75214601 з виконання постанови Саксаганського відділу ДВС від 07.11.2023 за виконавчим провадженням №73260168 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 102351,72 грн.

10.07.2024 з рахунку позивача ОСОБА_1 було знято кошти у сумі 51366,43грн. у виконавчому провадженні №75214601 з виконання постанови Саксаганського відділу ДВС від 07.11.2023 за виконавчим провадженням №73260168 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Позивач не погоджується із винесеними у виконавчому провадженні №752114601 постановами, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

З огляду на заявлені позовні вимоги та обставини, якими позивач їх обґрунтовує, під час розгляду справи суд повинен надати відповіді на наступні питання:

- чи є можливим відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору за виконавчим провадженням, в якому виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою;

- від якої суми обраховується виконавчий збір: від фактично стягненої або тієї, що підлягає примусовому виконанню;

- чи існує залежність між стягненням виконавчого збору та виконанням виконавчого документа.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що постанови державних виконавців про стягнення з боржника виконавчого збору та стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є виконавчими документами, в розумінні положень статті 3 Закону № 1404-VIII. Дані обставини не заперечуються учасниками справи.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

У той же час, пунктом 8 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.04.2012 за № 489/20802 (далі Інструкція №512/5) регламентовано, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Якщо рішення про стягнення коштів було виконано боржником частково до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується із суми, яку не було сплачено боржником до відкриття виконавчого провадження.

Розрахунок нарахування виконавчого збору (додаток 17) обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 14 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

В силу вимог частини 5 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Здійснивши аналіз норм права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд робить висновок про те, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню шляхом виокремлення в самостійне виконавче провадження у разі закінчення того виконавчого провадження, у межах якого з боржника стягнуто виконавчий збір. При цьому, у разі, якщо виконавче провадження закінчено і винесена у ньому постанова щодо стягнення з боржника виконавчого збору є чинною (у порядку, визначеному законодавством, протиправною не визнана та не скасована) законодавством не передбачено іншої альтернативи поведінки виконавця, окрім як відкриття нового виконавчого провадження з виконання такої постанови.

Судом встановлено, що 07.11.2023 було відкрито виконавче провадження №73260168 з примусового виконання дубліката виконавчого листа №214/3351/15-ц, виданого 27.09.2023 Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг. Серед іншого, постановою про відкриття виконавчого провадження постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 103049,22 грн.

Постановою про стягнення виконавчого збору від 07.11.2023 постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 103049,22 грн.

В травні 2024 року стягувачем Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» подано до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області і Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заяву про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.06.2024 постановлено повернути виконавчий документ стягувачу. Залишок нестягненого виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження.

04.06.2024 року відкрито виконавче провадження №75214601 з виконання постанови №73260168, виданої 07.11.2023. Зокрема, постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 102351,72 грн.

На момент відкриття виконавчого провадження №75214601 видана 07.11.2023 постанова №73260168 була чинною (у порядку, визначеному законодавством, протиправною не визнана та не скасована).

Відтак, суд дійшов висновку, що якщо виконавче провадження закінчено (в тому числі, з підстав повернення виконавчого документа стягувачу) й ухвалена в ньому постанова щодо стягнення з боржника виконавчого збору є чинною в порядку, визначеному законодавством, не визнана протиправною та не скасована, законодавство не передбачає іншої поведінки виконавця, окрім як відкриття нового виконавчого провадження з виконання такої постанови.

Щодо розміру виконавчого збору.

Відповідно до частини другої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

В частині п`ятій ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» наводиться вичерпний перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується.

В спірних правовідносинах повернення виконавчого документа стягувачу відбулося у зв`язку із подачею стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа на підставі п.1) ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що не звільняє від сплати виконавчого збору.

Відтак, факт повернення виконавчого документа стягувачу є належною та достатньою підставою для стягнення з боржника виконавчого збору.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова у виконавчому провадженні №73260168 про повернення виконавчого документа стягувачу винесена 04.06.2024, а постанова про відкриття виконавчого провадження №75214601 зі стягнення виконавчого збору винесена в межах визначеного ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» строку 04.06.2024.

Суд не погоджується з викладеними у позовній заяві доводами про те, що розмір виконавчого збору повинен становити 10 % суми, що фактично стягнута, а не суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон №1404-VIII) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Суд звертає увагу, що база обрахунку виконавчого збору змінювалась зі зміною редакцій Закону №1404-VIII, а саме: в період до 28.08.2018 розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28.08.2018 - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

На період існування спірних правовідносин редакція Закону №1404-VIII передбачала стягнення виконавчого збору в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

У цій справі державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови в рамках виконавчого провадження №73260168 від 07.11.2023 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 103049,22 грн., визначив суму виконавчого збору в розмірі 10% від гривневого еквіваленту суми, яка зазначена у дублікаті виконавчого листа №214/3351/15-ц від 27.09.2023 (28489,57 доларів США, а також судовий збір 3654,00 грн.).

Відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.06.2024, залишок нестягненого виконавчого збору виведено в окреме виконавче провадження.

04.06.2024 року відкрито виконавче провадження №75214601 з виконання постанови №73260168, виданої 07.11.2023. Зокрема, постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 102351,72 грн.

Судом встановлено, що розмір виконавчого збору у сумі 102351,72 грн. в постанові про відкриття виконавчого провадження №75214601 визначено з урахуванням стягненого з позивача на момент відкриття виконавчого провадження виконавчого збору в розмірі 697,50 грн. (103049,22 грн.-697,50 грн.=102351,72 грн.), що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією від 24.11.2023 №8210.

Натомість, стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 51009,07 грн. здійснено 11.07.2024 (платіжна інструкція №4080) в межах відкритого виконавчого провадження №75214601 за чинною постановою щодо стягнення з боржника виконавчого збору, яка не визнана протиправною та не скасована на момент стягнення коштів з позивача.

Відтак, суд дійшов висновку, що державним виконавцем вірно розраховано розмір виконавчого збору в спірних правовідносинах.

Суд не приймає до уваги висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.03.2020 у справі №2540/3203/18 (провадження №11-445апп19), оскільки зазначена судова практика є нерелевантною до спірних правовідносин.

Так, у справі №2540/3203/18 спірні правовідносини виникли на момент, коли редакція статті 27 Закону №1404-VIII передбачала обрахунок розміру виконавчого збору виходячи з фактично стягненої суми, а не суми, що підлягає примусовому виконанню як у справі №160/20297/24.

Щодо відсутності залежності між стягненням виконавчого збору та виконанням виконавчого документа.

Із системного аналізу положень ст. 27, п. 11 ч. 1 ст. 39, ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 63 Закону №1404-VIII випливає, що в разі закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення розмір і підстави стягнення виконавчого збору не залежать від повного або часткового виконання виконавчого документа. Виконавчий збір у такому разі є фіксованою платою за вчинення дій, пов`язаних із примусовим виконанням виконавчого документа.

Також, позивач в позовній заяві посилається на те, що державний виконавець не вчинив жодних виконавчих дій на виконання судового рішення. З огляду на це, на думку позивача, державний виконавець не мав підстав для стягнення виконавчого збору.

Як вже було зазначено судом вище, перелік випадків, коли виконавчий збір не стягується, є вичерпним.

На думку суду, після відкриття виконавчого провадження вже розпочинається примусове виконання рішення і, як наслідок, стягнення виконавчого збору. Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Крім того, відповідачем надано до суду довідку про фактичне стягнення суми боргу за виконавчим провадженням №73260168.

Зокрема, 09.11.2023 з позивача стягнуто 11,39 грн. та перераховано на погашення витрат виконавчого провадженн (платіжна інструкція від 09.11.2023 №6861).

24.11.2023 стягнуто 7268,73 грн., з яких 57,76 грн. та 236,00 грн. перераховано на витрати виконавчого провадження (платіжна інструкція №8232 від 24.11.2023 та №8233 від 24.11.2023 відповідно); 6277,47 грн. на розрахунковий рахунок стягувача в рахунок погашення боргу (платіжна інструкція №8234 від 24.11.2023) та 697,50 грн. в якості виконавчого збору (платіжна інструкція №8210 від 24.11.2023).

Відтак, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що державним виконавцем не вчиняв жодних дій на виконання судового рішення.

З огляду на встановлені судом обставини, оскаржувані позивачем дії відповідача щодо відкриття виконавчого провадження №75214601 з виконання постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в тому числі шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, вчинені в межах, порядку та у спосіб, визначений законом №1404-VIII.

З огляду на відмову в задоволенні основної позовної вимоги, не підлягають задоволенню і похідні вимоги щодо скасування інших постанов в рамках виконавчого провадження №75214601: про арешт коштів боржника, про розшук майна боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, а так само не підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправними дій відповідача, направлених на стягнення з боржника виконавчого збору.

Щодо обраного позивачем способу захисту.

Позивач фактично не погоджується зі стягненням з нього виконавчого збору та обрахунком розміру виконавчого збору у виконавчому провадженні №73260168 від 07.11.2023, чим обґрунтовує протиправність винесеної постанови про відкриття виконавчого провадження №75214601 зі стягнення виконавчого збору.

Разом з цим, судом встановлено, що постанова про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №73260168 від 07.11.2023 року, не були та не є предметом розгляду даної адміністративної справи. Зазначена постанова від 07.11.2023 є чинною, не визнана протиправною та не скасована на момент звернення позивача до суду із вимогами про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження №75214601 від 04.06.2024.

Відтак, аналізуючи матеріали справи суд наголошує, що позивач фактично вказує про відсутність підстав для стягнення з нього виконавчого збору, проте не оскаржує відповідну постанови державного виконавця про стягнення такого збору.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , звертаючись до суду із даним позовом, оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВП №73260168 від 07.11.2023, що не є належним та ефективним способом захисту порушеного права.

Варто відмітити, що Верховний Суд у справі №909/243/18 акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову»: предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов. Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення»: відповідно до пункту 3 виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Разом з тим, частиною 2 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вихід за межі позову можливий у виняткових випадках, зокрема, коли повний та ефективний захист прав, свобод та інтересів неможливий у заявлений позивачем спосіб. Такий вихід за межі позовних вимог має бути пов`язаний із захистом саме тих прав, свобод та інтересів, щодо яких подана позовна заява.

Аналогічна правова позиція вкладена в постанові Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №819/1420/15.

Установлюючи правило, що суд розглядає адміністративну справу в межах позовних вимог, ця норма встановлює виняток у вигляді можливості у суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин (сторін чи третіх осіб), про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (постанови Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №826/6965/14, від 27 листопада 2018 року у справі №807/997/16, від 15 липня 2019 року у справі №804/14556/15, від 20 листопада 2019 року у справі №826/9457/18, від 22 листопада 2019року у справі №815/4392/15, від 23 грудня 2019 року у справі №815/3145/15, від 7 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, від 5 травня 2020 року у справі №1340/4044/18, від 23червня 2020 року у справі №820/1545/16, від 6 серпня 2020 року у справі №805/3147/16-а).

Такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 07.02.2022 у справі №826/11086/18.

Суд відмічає, що в даному випадку вихід за межі позовних вимог матиме своїм наслідком зміну предмету спору, у зв`язку із чим роз`яснює позивачу, що належним та ефективним захистом його порушеного права є звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 07.11.2023 року у виконавчому провадженні №73260168.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255, 287 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон