Справа № 440/10975/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 р.Справа № 440/10975/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щурової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.08.2024, (головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко) по справі № 440/10975/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійною фонду України в Полтавській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з урахуванням п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії з 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2024, яке набрало законної сили 18.03.2024 позов задоволено.

На підставі виконавчого листа № 440/10975/23, виданого Полтавським окружним адміністративним судом державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 75445103 з примусового виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 440/10975/23, що підтверджується витягом з реєстру виконавчих проваджень (а.с. 75).

06.08.2024 ОСОБА_1 подав суду першої інстанції заяву в порядку ст. 383 КАС України, в якій просив:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 440/10975/23 щодо складання довідок про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 від 21.03.2024 № ФП48224/4247, № ФП48224/4248, № ФП48224/4249, № ФП48224/4250 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 для працездатних осіб;

- постановити окрему ухвалу та направити її до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону.

В обґрунтування заяви зазначив, що на виконання судового рішення відповідач склав та надіслав до ГУ ПФ України в Полтавській області довідки від 21.03.2024 про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 відповідно, у яких щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія обчислені, виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 1 762,00 грн, встановленого на 01.01.2018, тоді як розрахунковою величиною для їх визначення мав бути прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, просить її скасувати та постановити нову, якою заяву, подану в порядку ст. 383 КАС України задовольнити.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що судовим рішенням зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійною фонду України в Полтавській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 із зазначенням відомостей про розміри складових грошового забезпечення, обчислених з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом на 01 січня відповідного календарного року.

Враховуючи, що розмір додаткових видів грошового забезпечення залежить від розміру посадового окладу та окладу за військове звання, отже останні мали також обчислюватись з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, тоді як відповідачем такий розрахунок проведений відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2018.

З урахуванням наведеного, вважає, що оскільки відповідачем не виконано рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 440/10975/23, тому ним вірно подано заяву в порядку ст. 383 КАС України. Натомість, підстави для звернення до суду із новим позовом відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач), Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі третя особа) не надали відзиви на апеляційну скаргу.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що резолютивною частиною судового рішення не визначено, з якого саме розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідачу належало обчислити розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (зокрема надбавки за особливості проходження служби) та премії, отже застосування ним прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 не свідчить про невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 440/10975/23.

Водночас, за висновками суду першої інстанції, у разі незгоди позивача із визначенням розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії у довідці про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, він не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.

Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.

Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012, перше речення абз. 2 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, перше речення абз. 8 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Як вбачається з рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати на ім`я ОСОБА_1 та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ з урахуванням положень Постанови № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року, 01 лютого 2022 року, 01 лютого 2023 року.

На виконання судового рішення, відповідачем виготовлено оновлені довідки про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 від 21.03.2024 № ФП48224/4247, № ФП48224/4248, № ФП48224/4249, № ФП48224/4250 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, в яких додаткові види грошового забезпечення та премії, зазначені виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 замість прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.

Суд першої інстанції вважав, що оскільки резолютивною частиною судового рішення не вирішено питання прожиткового мінімуму, з якого мають обчислюватись додаткові види грошового забезпечення та премія, тому незгода позивача з відповідними складовими має вирішуватись шляхом звернення до суду з новим позовом.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що у резолютивній частині Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 у справі № 440/10975/23 не вказано порядку обчислення додаткових видів грошового забезпечення та премії, водночас суд першої інстанції у мотивувальній частині вирішував питання щодо правомірності застосування відповідачем розрахункової величини для визначення грошового забезпечення військовослужбовців прожитковий мінімум станом на 01.01.2018 та дійшов висновку про те, що такі дії є незаконними.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції зобов`язав відповідача підготувати довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023 із визначенням посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

В свою чергу, розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії прямо залежать від розміру посадового окладу, окладу за військове звання та відсоткової надбавки за вислугу років.

Таким чином, у разі збільшення розмірів основних видів грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відповідно змінюються і розміри додаткових видів грошового забезпечення, які обраховуються виходячи з розмірів змінених основних видів грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного, доводи позивача про невідповідність складових грошового забезпечення, визначених у довідках, складених відповідачем на виконання судового рішення з огляду на застосування останнім прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 не є підставою для звернення до суду з новим позовом.

Колегія суддів зауважує, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України (статті 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Вищевказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 620/1718/20.

Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні заяви лише з огляду на необхідність позивача звертатись до суду з новим позовом є помилковим, зробленим без повного та всебічного з`ясування обставин у справі.

В свою чергу, суд першої інстанції, не надав жодної оцінки доводам позивача, викладеним у заяві, не перевірив чи виконується відповідачем судове рішення належним чином з наданням оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Проте , апеляційна скарга в частині визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 під час виконання судового рішення щодо складання довідок про розмір грошового забезпечення , постановлення окремої ухвали та направлення її до ІНФОРМАЦІЯ_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону не підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції питання належного виконання судового рішення не перевірялося, оцінка не надавалася.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.383 КАС України заява про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання судового рішення , або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду вирішується судом першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 34, 243, 310, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 по справі № 440/10975/23 скасувати.

Адміністративну справу № 440/10975/23 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 21.10.2024 року