Справа № 280/8292/24
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 жовтня 2024 року Справа № 280/8292/24
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Богатинського Б.В., розглянувши заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №-18638-13У від 12.11.2020 ГУ ДПС у Запорізькій області.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Запорізькій області щодо не видалення з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , даних про наявність у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця та даних про наявність в нього заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 37788,74 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області видалити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , даних про наявність у ОСОБА_1 статусу фізичної особи-підприємця та даних про наявність в нього заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 37788,74 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Запорізькій області повернути ОСОБА_1 , усі безпідставно отримані грошові кошти за виконавчим провадженням №73797992 від 12.01.2024, яке перебуває в провадженні Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі вимоги №-18638-13У від 12.11.2020, яка була видана Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Ухвалою суду від 09 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

30 вересня 2024 року до суду надійшла заява відповідача про залишення позову без розгляду. Відповідач зазначає, що вимога ГУ ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 № Ф-18638-13 на суму 35 588,74 грн направлена рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на податкову адресу позивача: АДРЕСА_1 , яка була вказана позивачем при взятті на облік у податковому органі, та 23.11.2020 була вручена поштою платнику ОСОБА_1 . Оскільки позивач звертається з позовом до суду з пропуском спеціального строку на оскарження, відповідач просить суд позов залишити без розгляду.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху. Наданий позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали позивачем 15 жовтня 2024 року надана до суду заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій позивач повідомляє, що лише в серпні 2024 року, після отримання відповіді ГУ ДПС у Запорізькій області на адвокатський запит, ОСОБА_1 дізнався про наявність спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) та інформації в інтегрованій картці платника податків. Корінець спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2020 № Ф-18638-13, копію якої надав відповідач, не містить відомостей про отримання самої вимоги ОСОБА_1 і не містить його підпису. Позивач просить суд прошу поновити пропущений процесуальний строк на подачу позовної заяви.

Вирішуючи подані заяви суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов`язаний з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому, слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Матеріали справи містять рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким, вручено « ОСОБА_2 », «23.11.20» вимогу ЄСВ.

Проте, вказане рекомендоване повідомлення не містить підтвердження того, що позивачем отримано саме оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) №-18638-13 від 12.11.2020. Водночас, інших доказів отримання оскаржуваного документа позивачем саме 23.11.2020, суду не надано, матеріали справи таких доказів також не містять.

Отже, надане відповідачем рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке, на його переконання, підтверджує факт отримання позивачем оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) саме 23.11.2020, не є належним у цій справі доказом, оскільки воно не містить відомостей щодо документу, який отримано за цим рекомендованим повідомленням та не містить підпису отримувача.

З огляду на викладене, суд не може врахувати надане контролюючим органом рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, як доказ отримання позивачем саме вимоги про сплату боргу (недоїмки), яка оскаржується ним до суду у цій справі.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що позивач достеменно дізнався про оскаржувану вимогу отримавши відповідь від 16.08.2024 на адвокатський запит.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України", заяви N 17160/06 та N 35548/06; п. 33).

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Іліан проти Туреччини" зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey N 22277/93).

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на викладені приписи КАС України, проаналізувавши у сукупності наведені у заяві доводи, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне визнати причину пропуску строку звернення до адміністративного суду поважною та поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду з поданою позовною заявою.

Відтак, заява відповідача про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Керуючись 122, 241-243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Запорізькій області про залишення позову без розгляду, - відмовити.

Визнати поважною причину пропуску строку звернення до адміністративного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду по справі № 280/8292/24.

Продовжити розгляд справи № 280/8292/24.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Б.В. Богатинський