Справа № 489/6724/24
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/6724/24
Провадження № 2-а/489/91/24
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

без участі учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову № 714 від 23.08.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 25 500,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23.08.2024 відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 714, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме він начебто будучи військовозобов`язаним відмовився від проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.

При цьому, 20.08.2024 позивач спільно з нарядом національної поліції, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 -огли є військовозобов`язаним. Під час направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби ОСОБА_1 -огли відмовився від проходження військово-лікарської комісії. Постановою № 714 за справою про адміністративне правопорушення від 23.08.2024, прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 25 500,00 грн. Позивач вважає, що складена постанова відносно нього не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Позивач з 20.08.2024 після фактично безпідставного та незаконного «затримання», перебував на території РТЦК. Відтак, підготувати необхідні документи для огляду лікарів ВЛК не мав можливості. Зокрема, надати медичну карту амбулаторного хворого за формою № 025/о, виписки з медичної документації щодо перенесених захворювань, отриманих травм, поранень тощо, про що і було повідомлено представників ІНФОРМАЦІЯ_3 , але проігноровано. Зазначене свідчить про незаконність підстав щодо складення оскаржуваної постанови.

З постанови № 714 від 23.08.2024 не вбачається створення будь-якої комісії ВЛК при збірному пункті і не зазначено в якому саме обласному збірному пункті. Зазначене свідчить про необґрунтованість вказаної складеної постанови.

Згідно оскаржуваної постанови вбачається, що постанова складена з підстав, що передбачають складення протоколу про вчинення адміністративного правопорушення. Однак, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення складно не було, що свідчить про порушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності. Уповноважена особа, в постанові посилається на Постанову Кабінету міністрів України від 16.05.2024 № 560 не зазначаючи її назви і не конкретизуючи норму права, яку начеб то порушив ОСОБА_1 -огли.

Під час затримання ОСОБА_1 -огли написав заяву про відмову від проходження ВЛК саме з підстав відсутності у нього медичних документів. На підставі чого йому було виписано повістку про проходження ВЛК на 23.08.2024, з чим позивач погодився та отримав повістку.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та постанову за справою про адміністративне правопорушення № 714 від 23.08.2024, складену відносно нього скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити, розподіливши судові витрати.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 13.09.2024 поновлено позивачу строк на звернення до суду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

16.09.2024 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяв, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Так, в позовній заяві позивач зазначає, що відносно нього протокол про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП не складався. Однак дане твердження не відповідає дійсності оскільки складання протоколу про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача відбулося в його присутності 20.08.2024 і йому відразу ж була виготовлена копія протоколу про адміністративне правопорушення та вручена позивачу, за отримання якого він власноруч розписався в протоколі. При цьому був поінформований про дату, час та місце розгляду адміністративної справи відносно нього та власноруч надав пояснення: «Хворі батьки та брат», при цьому заяв та клопотань про перенесення дати розгляду адміністративної справи не заявляв. Також позивач в своєму позові вказує, що він не мав при собі медичних документів, однак у працівників ВЛК мається доступ до єдиної бази даних Міністерства охорони здоров`я України (ЕСОЗ), в якій маються дані про звернення громадян до медичних закладів, причини звернення та встановлені діагнози. Також при проходженні ВЛК військовозобов`язані в обов`язковому порядку проходять ФГ дослідження, у них відбирають зразки крові для лабораторних досліджень, проводяться огляди відповідними лікарями відповідно з вимогами наказу МОУ №402 від 14.08.2008.

Також позивач в позовній заяві зазначає, що в оскаржуваній постанові зазначено лише посилання на Постанову Кабінету міністрів України від 16.05.2024 №560. Однак крім посилання на ПКМУ №560 від 16.05.2024 оскаржувана постанова містить також посилання на Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в якій безпосередньо зазначено порушену позивачем норму права.

В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Від позивача 21.10.2024 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, додаткових пояснень не має.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 подав суду 21.10.2024 заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві. Додатково письмово пояснив, що якби позивач з`явився 23.08.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з медичними документами та погодився пройти ВЛК, склалася практика закриття провадження у справі на підставі раніше винесених протоколів.

Суд, дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

20.08.2024 відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, відповідно до якого 20.08.2024 ОСОБА_1 -огли був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно з працівниками національної поліції. Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 -огли є військовозобов`язаним. Під час направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби - відмовився. Повідомлено про розгляд справи, який відбудеться 23.08.2024 о 10:00 год., про що ОСОБА_1 -огли розписався. Також надав у протоколі в графі пояснення: «Хворі батьки та брат».

Згідно заяви від 20.08.2024 ОСОБА_1 -огли вказав, що відмовляється від проходження ВЛК «по особистим причинам». Також зазначив, що він ознайомлений з правилами військового обліку та зазначив: «Написано власноруч без примусу».

23.08.2024 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було складено постанову № 714 за справою про адміністративне правопорушення, в якій вказано, що 20.08.2024 ОСОБА_1 -огли був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно з працівниками національної поліції. Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Під час направлення на проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період та накладено штраф у сумі 25 500,00 грн. На розгляд справи не прибув та про причини неприбуття не повідомив.

Положеннями ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Виходячи з матеріалів справи та враховуючи викладене встановлено, що позивач є військовозобов`язаним.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 01.07.2024, тобто станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП).

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме - Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до п.6.2 розділу VI Положення на військовослужбовців, які направляються на медичний огляд ВЛК, подаються: направлення із зазначенням військового звання, прізвища, ім`я та по батькові, дати народження, місяця та року призову (прийняття) на військову службу, ТЦК та СП, яким призваний у Збройні Сили України (колишнього СРСР), попереднього діагнозу та мети огляду (направлення на огляд може бути підписане начальником штабу (від начальника штабу полку та вище) або начальником кадрового органу (від начальника управління роботи з особовим складом об`єднання та вище) із посиланням на рішення відповідного командира (начальника).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз.4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Суд виходить з того, що проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

Тим же Положенням передбачено, що у разі мобілізаційних заходів постанова ВЛК дійсна протягом 12 місяців, тобто військовозобов`язаний може бути викликаний для проходження ВЛК через 12 місяців.

Як підтверджено матеріалами справи, позивач написав власноруч відмову від проходження ВЛК, мотивуючи тим, що в нього хворі батьки та брат. У позові обґрунтовує відмові від проходження ВЛК відсутністю у нього з собою медичних документів. Проте, з часу винесення протоколу (20.08.2024) до дати складання оскаржуваної постанови (23.08.2024) минуло 3 дні, і позивач мав змогу прийти в конкретно визначений час, зазначений в протоколі та принести всі необхідні медичні документи, надати підстави для відстрочки (за наявності) та обґрунтувати свою позицію.

Вказана обставина позивачем будь-якими доказами не спростована.

Згідно з абз.3 п.3.4 розділу 3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України лікарі, які включаються до складу ВЛК із закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ та з іншими медичними документами, які надає військовозобов`язаний, що характеризують його стан здоров`я, а також вносять до ЕСОЗ відповідні медичні записи на підставі отриманої інформації.

З цього слідує, що у лікарів ВЛК є доступ до ЕСОЗ для отримання необхідних медичних даних військовозобов`язаного.

У разі незгоди із направленням на медичний огляд ВЛК позивач мав право оскаржити його у встановленому чинним законодавством порядку.

Оцінюючи доводи позивача з приводу порушення процедури розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом із тим, при складанні протоколу щодо позивача останнього повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього, роз`яснено його права та обов`язки, а тому його неявка у день винесення постанови не перешкоджала розгляду справи.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення складено в присутності позивача та за його особистим підписом. Також у протоколі була зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення та місце її проведення, тобто позивачу було відомо про дату, час та місце розгляду справи. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про ознайомлення позивача з його правами, відсутність заяв/клопотань.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 -огли в частині встановлення факту неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставними і необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Разом з тим, суд зазначає, що санкція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу від від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, проте на позивача був накладений максимальний штраф у розмірі 25 500 грн.

Згідно ч. 1 ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на час винесення оскаржуваної постанови посадова особа відповідача не врахувала попередню поведінку позивача, та притягнула його до адміністративної відповідальності із застосуванням максимального штрафу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин суд змінює захід стягнення, визначений у постанові про адміністративне правопорушення № 714 від 23.08.2024, з накладенням на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, оскільки позов задоволено частково лише в частині зміни заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення судові витрати за розгляд даного позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови № 714 від 23.08.2024 про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, визначений у постанові про адміністративне правопорушення № 714 від 23.08.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 21.10.2024.

Суддя Г.А. Микульшина