Справа № 500/8261/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/8261/23 пров. № А/857/12315/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року (ухвалене головуючим-суддею Мадзієм О.П. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Тернополі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - в/ч НОМЕР_2 , відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому грошового забезпечення та додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ, Уряд) №168 від 28.02.2022 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168) та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення, премію за жовтень, листопад та грудень 2022 року, нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, відповідно до Постанови №168 за період з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 08.12.2022 (включно) в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 позовні вимоги були задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 премії за жовтень, листопад та грудень 2022 року та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 за період з 06.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 05.10.2022, з 07.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 08.12.2022 у розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у зв`язку із захистом Батьківщини в повному обсязі та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію за жовтень, листопад та грудень 2022 року та додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 за вищевказані періоди у розмірі до 100000,00 грн, в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у зв`язку із захистом Батьківщини в повному обсязі з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, в/ч НОМЕР_2 подала апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження тих обставин, що зазначені у позові. Скаржник звертає увагу на те, що позивач не звертався на адресу в/ч для досудового врегулювання спору, передбаченим ст.17 КАС України щодо вирішення даного питання про нарахування та виплату додаткової винагороди на час дії воєнного стану.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що позивач під час проходження військової служби, за обставин здійснення бойового завдання та заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф проти України у складі в/ч НОМЕР_1 , 12.08.2022 в районі населеного пункту Богородичне Донецької області внаслідок артилерійського обстрілу отримав мінно-вибухову травму, про що свідчить довідка в/ч НОМЕР_1 №218 від 24.09.2022 про обставини травми.

12.08.2022 позивач евакуйований у КНП Міська лікарня №3 Краматорської міської ради.

Згідно перевідного епікризу №3082, виданого КНП ВКБЛ Вінницької міської ради, ОСОБА_1 в період з 15.08.2022 по 18.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні.

Згідно перевідного епікризу №11093, виданого Військового-медичним центром Західного Регіону Міністерства оборони України, ОСОБА_1 в період з 18.08.2022 по 22.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в ангіоневрологічному відділенні.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №10295 ОСОБА_1 в період з 22.08.2022 по 30.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділенні в КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня Тернопільської обласної ради.

Відповідно до довідки ВЛК №628/4 від 30.08.2022, позивачу проведено медичний огляд, за результатами якого : діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) : травма, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

З відпускного квитка, виданого в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звільнений у відпустку на лікування терміном на 30 діб з 06.09.2022 по 05.10.2022.

Згідно витягу із медичної карти стаціонарного хворого №08285 ОСОБА_1 в період з 28.09.2022 по 04.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні в КНП Тернопільська комунальна міська лікарня №2 Тернопільської міської ради.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12365 вбачається, що ОСОБА_1 в період з 07.10.2022 по 02.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічної стоматології в КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3731 ОСОБА_1 в період з 02.11.2022 по 22.11.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у загальному відділенні в КНП Микулинецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації Тернопільської обласної ради.

ІНФОРМАЦІЯ_1 видано направлення №697/3612 від 22.11.2022 на медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ВЛК №6703 від 08.12.2022 позивачу проведено медичний огляд, за результатами якого: діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

З довідки в/ч НОМЕР_1 №1528 від 07.11.2023 про доходи вбачається, що позивачу у спірний період здійснювалося нарахування, а саме : грошове забезпечення липень 2022 року - 3193,18 грн, серпень 2022 року - 16014,70 грн, вересень 2022 року - 16230,50 грн, жовтень 2022 року - 16230,50 грн, квітень 2023 року - 76414,25 грн; інші нарахування : липень 2022 року 6000,00 грн, серпень 2022 року - 36774,19 грн, вересень 2022 року - 100000,00 грн, жовтень 2022 року - 30000,00 грн, квітень 2023 року - 129032,26 грн.

При цьому, сума нарахованих інші нарахування включає суму виплаченої винагороди за участь в операції об`єднаних сил, премії згідно статуту Збройних Сил України, а також матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 та 2023 роки, які не підлягає нарахуванню на неї суми аліментів згідно постанови Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007, п.8, 3, 10 наказу Міністерства оборони України №316 від 15.05.2001.

Вважаючи бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати премії за жовтень, листопад та грудень 2022 року та додаткової винагороди за період з 01.09.2022 по 08.12.2022, відповідно до Постанови №168, в розрахунку до 100000,00 грн на місяць протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у даній справі не було надано жодних пояснень та доказів та підтвердження правомірності його бездіяльності, а тому суд розцінює таку поведінку як визнання ним позову. З метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому премію за жовтень, листопад та грудень 2022 року та додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 за спірні періоди у розмірі до 100000,00 грн, з розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у зв`язку із захистом Батьківщини в повному обсязі з урахуванням виплачених сум.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині та не вбачає підстав для застосування положень частини другої цієї статті.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 було затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до п.17 Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України №64 від 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан, який триває по сьогодні.

На виконання Указів Президента України №64 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 була прийнята Постанова №168, пунктом першим якої передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24.02.2022.

01.04.2022 до Постанови №168 постановою Кабінету Міністрів України №400 були внесені зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Судом встановлено, що позивач отримав травму під час безпосередньої участі у бойових діях, а саме мінно-вибухову травму, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 №218 від 24.09.2022 про обставини травми.

З огляду на поранення, ОСОБА_1 перебував : 12.08.2022 - у КНП Міська лікарня №3 Краматорської міської ради; з 15.08.2022 по 18.08.2022 - на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні згідно перевідного епікризу №3082, виданого КНП ВКБЛ Вінницької міської ради; з 18.08.2022 по 22.08.2022 - на стаціонарному лікуванні в ангіоневрологічному відділенні згідно перевідного епікризу №11093, виданого Військово-медичним центром Західного Регіону Міністерства оборони України; з 22.08.2022 по 30.08.2022 - на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділенні в КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №10295; з 06.09.2022 по 05.10.2022 - у відпустці на лікуванні терміном на 30 діб згідно відпускного квитка, виданого в/ч НОМЕР_1 ; з 28.09.2022 по 04.10.2022 - на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні в КНП Тернопільська комунальна міська лікарня №2 згідно витягу із медичної карти стаціонарного хворого №08285; з 07.10.2022 по 02.11.2022 - на стаціонарному лікуванні у відділенні хірургічної стоматології в КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12365; з 02.11.2022 по 22.11.2022 на стаціонарному лікуванні у загальному відділенні в КНП Микулинецька обласна фізіотерапевтична лікарня реабілітації згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3731.

З матеріалів справи видно, що 22.11.2022 ІНФОРМАЦІЯ_1 видано направлення №697/3612 на медичний огляд ВЛК ОСОБА_1 , який фактично проведено 08.12.2022.

Згідно довідок ВЛК №6703 від 08.12.2022 та №628/4 від 30.08.2022 травма позивача, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Беззаперечним є той факт, що позивач перебував у відпустці для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що у розпорядженні відповідача були наявні докази перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у зв`язку із захистом Батьківщини в періоди з 06.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 05.10.2022, з 07.10.2022 по 31.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 08.12.2022.

Проте із змісту довідки про доходи №1528 від 07.11.2023, не вбачається нарахування позивачу у такі періоди додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у зв`язку із захистом Батьківщини згідно Постанови №168 в повному обсязі.

Зважаючи на характер травми, що зазначений у вказаній вище довідці ВЛК, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн, як такий, що перебуває у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Разом з тим, як видно з довідки про доходи №1528 від 07.11.2023, не вбачається нарахування позивачу премії за жовтень, листопад та грудень 2022 року у повному обсязі.

Отже, враховуючи наведені вище положення нормативно-правових актів та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на нарахування та виплату йому додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн на місяць, як такий, що отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, за всі періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 12.08.2022, та за всі періоди перебування у відпустці для лікування після цього ж тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок №260, п.2, 3 розділу I якого, грошове забезпечення включає : щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги. Підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є, зокрема, накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно п.17 розділу I Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється відповідно до положень розділу XVI Порядку №260.

Відповідно до п.1 розділу XVI цього Порядку, командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Пунктом 3 розділу XVI Порядку №260 визначено, що виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Випадки, в яких військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, визначені п.5 розділу XVI Порядку №260.

З довідки про доходи №1528 від 07.11.2023 не вбачається нарахування позивачу премії за жовтень, листопад та грудень 2022 року у повному обсязі.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, підстав для невиплати позивачу премії у спірні періоди, визначених у п.5 розділу XVI Порядку №260, відповідачем не зазначено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу премію за жовтень, листопад та грудень 2022 року.

Також колегія суддів погоджується з тим, що відповідач відзиву та будь-яких доказів на спростування позовних вимог на момент винесення рішення не надав, а тому суд першої інстанції в контексті ч.4 ст.159 КАС України дійшов вірного висновку, що наведене може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року по справі №500/8261/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук