Справа № 320/22798/24
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м.Київ № 320/22798/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, у якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 14.05.2024 №193 про застосування дисциплінарного стягнення;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 14.05.2024 № 319 о/с по особовому складу;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України;

- стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач наголосив, що його звільнення є незаконним, оскільки службове розслідування, результати якого покладені в основу звільнення, проведено відповідачем без дотримання вимог закону, без повного та всебічного встановлення всіх фактів та прийняття оскаржуваних наказів, без урахування всіх обставин, які стали підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вважає, що більшість з обставин, визначених комісією як дисциплінарний проступок, у ході розслідування не встановлені з належною повнотою та всебічністю. Під час проведення службового розслідування комісією не було дотримано мети його проведення, матеріали не містять доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Обставини події, яка сталася у вихідний день 21.04.2024 у ресторані ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, не були встановлені відповідачем повно, всебічно та об`єктивно. Позивач зазначає, що відповідачем не підтверджено висновків про умисний характер проступків позивача, настання будь-яких негативних наслідків, в тому числі підрив авторитету Національної поліції, та й взагалі наявності порушень службової дисципліни, що може мати наслідком застосування до нього крайнього заходу дисциплінарного впливу - дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби. Звернув увагу, що факт притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутній. Крім того, позивач стверджує, що з огляду на відсутність у нього діючих дисциплінарних стягнень, відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, до нього мало бути застосоване найменш суворе дисциплінарне стягнення. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду письмовий відзив на позов, в якому наголосив, що підставою для призначення службового розслідування стосовно позивача стала доповідна записка, якою заступник начальника Департаменту полковник поліції ОСОБА_2 повідомив про виявлення в діях посадової особи поліції ознак дисциплінарного проступку. Службове розслідування було проведене дисциплінарною комісією, якою вчинено всі передбачені вимогами Дисциплінарного статуту та Порядку №893 дії для своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку. Звертав увагу, що Департамент під час призначення, проведення службового розслідування діяв відповідно до законодавства, в межах повноважень та у спосіб, що визначений законами України, відтак застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів поліції є законним та обґрунтованим.

Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому представник зазначив, що пояснення осіб, що стали підставою для висновку службового розслідування стосовно наявності в діях позивача дисциплінарного правопорушення, містять суттєві розбіжності, які не взяті до уваги відповідачем під час винесення спірного рішення.

24.06.2024 представником відповідача було подано заперечення (на відповідь на відзив), в яких останній заперечував та вказував, що невідповідність пояснень, наданих свідками та учасниками події, не відповідає дійсності, а пояснення ОСОБА_3 були надані в різний час і свідчать про те, що під час події позивач проявляв неповагу до прав і свобод людини, вчиняв дії, що підривають авторитет Національної поліції України, використовував ненормативну лексику при зверненні до особи.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 з 2003 року по 2015 року перебував на посадах в міністерстві внутрішніх справ України, з 2015 року перебував на посадах в Національній поліції України.

З 01.01.2024 підполковник поліції ОСОБА_1 обіймав посаду старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

21.04.2024 до керівництва Департаменту від підполковника поліції ОСОБА_4 , тимчасово виконуючої обов`язки начальника 3-го відділу (кадрового забезпечення) 4-го управління (організації роботи, моніторингу та контролю) Департаменту, надійшла доповідна записка від 21.04.2024 № 1949-2024, про факт можливого порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту підполковником поліції ОСОБА_1 .

Як зазначено у вказаній доповідній записці, 21.04.2024 підполковником поліції ОСОБА_4 здійснено моніторинг соціальних мереж Інтернет, де у Facebook виявлено оприлюднену на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_2 статтю з інформацією щодо можливих неправомірних дій підполковника поліції ОСОБА_1 .

З метою встановлення обставин зазначеної події, а також з`ясування інших причин та умов події, наказом Департаменту від 21.04.2024 № 119-П «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію.

21.04.2024 за результатами службового розслідування дисциплінарною комісією Департаменту складено висновок службового розслідування, підписано та того ж дня головою дисциплінарної комісії разом із проектом наказу про застосування дисциплінарного стягнення подано керівництву Департаменту на затвердження та підпис.

Наказом Департаменту від 21.04.2024 № 162 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника ДСР» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 2, 3, 6, 7, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, абзаців 3, 7, 8 пункту 1 розділу ІІ, пунктів 3, 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 19.11.2016 №1179, Присяги поліцейського та посадових інструкцій до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту від 21.04.2024 № 276 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону № 580-ІІІ.

10.05.2024 до Департаменту надійшов лист №2335-2024 Первинної профспілкової організації ДСР Національної поліції України Всеукраїнської профспілки Національної поліції про проведення додаткової перевірки повноти та всебічності службового розслідування, проведеного стосовно ОСОБА_1 , за результатами якого його звільнено зі служби в поліції.

За результатами розгляду вказаного листа та вивчення матеріалів службового розслідування, призначеного наказом Департаменту від 21.04.2024 № 119-П, до начальника Департаменту ОСОБА_5 з доповідною запискою «Про скасування наказів та призначення службового розслідування» від 13.05.2024 № 2349/55-2024 (далі - Доповідна записка) звернувся полковник поліції ОСОБА_2 , заступник начальника Департаменту, в якій доповів, що службове розслідування головою та членами дисциплінарної комісії було проведено за неповного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, в недостатній мірі встановлені причини та умови, що сприяли вчиненню проступку. З огляду на викладене, у Доповідній записці запропоновано: скасувати накази Департаменту № 119-П та № 276 о/с; поновити ОСОБА_1 на службі в поліції; за фактом події, що сталася 21.04.2024 в ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» за участі ОСОБА_1 призначити службове розслідування, за результатами проведення якого прийняти рішення у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807.

13.05.2024 відповідно до частини сьомої статті 20 Дисциплінарного статуту, наказом Департаменту від 13.05.2024 № 316 о/с «По особовому складу» скасовані Накази № 162 та № 276 о/с та ОСОБА_1 поновлено на службі в поліції і на посаді старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту з 22.04.2024.

Відповідно до доповідної записки полковника поліції ОСОБА_6 , заступника начальника Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 13.05.2024 року № 2349/55-2024 про скасування наказів, призначення службового розслідування щодо голови та членів дисциплінарної комісії, утвореної наказом ДСР від 21.04.2024 року № 119-П, а також фактом події, що відбулась 21 квітня 2024 року в приміщенні ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» на АДРЕСА_2 за участю підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) ДСР, у Департаменті наказом від 13.05.2024 року № 141-П призначено службове розслідування.

Проведеним службовим розслідуванням установлено, що 21 квітня 2024 року підполковником поліції ОСОБА_1 під час перебування в приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на АДРЕСА_2 допущено вчинення дій, які посягають на громадський порядок, а також підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції України під час дії воєнного стану на території України, що виразилась в його нетактовній грубій поведінці та висловлюванні нецензурною лайкою у бік цивільних осіб.

Надалі відповідачем винесено Наказ № 193 від 14.05.2024 про застосування дисциплінарного стягнення, яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилося в порушенні вимог пунктів 1, 3 частини першої статті 18 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію», підпунктів 1, 3, 6, 7 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пункту 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 № 1179, Присяги поліцейського, до підполковника поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) ДРС, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На виконання означеного Наказу відповідачем винесено Наказ по особовому складу № 319 о/с від 14.05.2024 року, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ.

Не погоджуючись із звільненням зі служби в поліції, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 43 Конституції України гарантує кожному право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про Національну поліцію", рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Як визначено ст. 17 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Стаття 18 Закону України "Про Національну поліцію" визначає основні обов`язки поліцейського.

Згідно ч. 1 цієї статті поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Особа, яка вступає на службу до поліції, складає Присягу на вірність Українському народові, текст якої наведено у частині першій статті 64 Закону «Про Національну поліцію», та скріплює її власноручним підписом. Присяга покладає на працівника поліції всю повноту відповідальності за виконання ним службових обов`язків.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

У статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (ч. 1).

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу (ч. 2).

Згідно з ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком є протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

У відповідності з ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

За приписами ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Таким порядком є Порядок №893.

Відповідно до п. 1 Розділу V проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку (п. 4 Розділу V).

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

При цьому, ст. 29 Дисциплінарного статуту визначені особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.

Так, п. 2 передбачає, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

З метою формування в поліцейських почуття відповідальності стосовно дотримання професійно-етичних норм поведінки під час виконання службових обов`язків, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Абзацами третім, сьомим, восьмим п.1 розділу ІІ Правил №1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Згідно із п.3, 4 розділу IV Правил №11793 поліцейський зобов`язаний за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики; повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Оцінюючи доводи позивача про те, що інформація, отримана із мережі Інтернет не є підставою для призначення розслідування, а відтак останнє проведено без правових на те підстав, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Вказана норма кореспондується з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 893.

Із матеріалів проведеного відносно позивача службового розслідування вбачається, що таке призначено у зв`язку з надходженням 21.04.2024 до керівництва Департаменту від підполковника поліції ОСОБА_4 , тимчасово виконуючої обов`язки начальника 3-го відділу (кадрового забезпечення) 4-го управління (організації роботи, моніторингу та контролю) Департаменту, доповідної записки від 21.04.2024 №1949-2024, про факт можливого порушення службової дисципліни старшим оперуповноваженим 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту підполковником поліції ОСОБА_1 . Зокрема, як зазначено у вказаній доповідній записці, 21.04.2024 підполковником поліції ОСОБА_4 здійснено моніторинг соціальних мереж Інтернет, де у Facebook виявлено оприлюднену на сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3 статтю з інформацією щодо можливих неправомірних дій підполковника поліції ОСОБА_1 , що виразилося у неетичній поведінці під час відвідування ресторану «ІНФОРМАЦІЯ_1» стосовно бронювання столику.

А тому суд вважає, що твердження представника позивача про те, що службове розслідування призначено та проведено незаконно і без достатньої правової підстави, є необґрунтованим та підтверджується долученими до матеріалами доказами.

Щодо доводів позивача про відсутність в його діях дисциплінарного проступку та відсутність об`єктивності під час проведення службового розслідування, суд вказує на таке.

За приписами пункту 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Як вже зазначалось судом вище, службове розслідування відповідачем стосовно позивача проводилося двічі.

Під час проведення службового розслідування на підставі наказу Департаменту від 21.04.2024 № 119-П «Про призначення та проведення службового розслідування», за фактом події, що сталася 21.04.2024 в ресторані «ІНФОРМАЦІЯ_1» за участі ОСОБА_1 , СОГ Печерського УП було опитано свідків події, а саме: адміністратора ресторану ОСОБА_7 , офіціантку ОСОБА_3 , метродотеля ОСОБА_8 , ОСОБА_1 .

Особу, з якою виник конфлікт - ОСОБА_9 , було опитано 22.04.2024, тобто вже після завершення службового розслідування та після звільнення позивача з посади.

Вищевказані особи в своїх поясненнях зазначили про конфліктну ситуацію, яка склалася в ресторані у неділю вранці 21.04.2024 стосовно бронювання столику №9 між гостями та персоналом ресторану.

Працівники ресторану ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , ОСОБА_7 зазначили в поясненнях від 21.04.2024, що дійсно виникла конфліктна ситуація, яка супроводжувалась грубими, емоційними висловлюваннями, однак без вживання ненормативної лексики, та на роботу закладу конфлікт не вплинув.

Натомість, особа, з якою виник конфлікт - ОСОБА_9 надав пояснення від 22.04.2024 (після завершення службового розслідування та після звільнення позивача з посади), в яких стверджував про зухвалу та емоційну поведінку ОСОБА_1 , словесну перепалку та погрози останнього відвідувачам ресторану, яка могла перейти в більш ніж словесний конфлікт. Також наполягав на вживанні ОСОБА_1 нецензурних слів.

Після скасування наказів про проведення службового розслідування з підстав його неповноти та наказу про звільнення позивача з посади, на підставі наказу Департаменту від 13.05.2024 № 141-П «Про призначення та проведення службового розслідування», в ході службового розслідування повторно 11.05.2024 були опитані свідки події, а саме: адміністратор ресторану ОСОБА_7 , офіціантка ОСОБА_3 , метродотель ОСОБА_8 , ОСОБА_1 .

ОСОБА_9 в телефонному режимі відмовився спілкуватися та в подальшому на неодноразові дзвінки членів дисциплінарної комісії не виходив на зв`язок.

Так, вивчивши матеріали службового розслідування та записи з камер відеоспостереження, які долучені відповідачем до матеріалів справи, судом було встановлено суттєві розбіжності в поясненнях осіб, які стали підставою для висновку службового розслідування стосовно наявності в діях позивача дисциплінарного правопорушення.

Щодо пояснень ОСОБА_3 .

В своїх поясненнях від 21.04.2024 ОСОБА_3 зазначила, що підійшла до ОСОБА_1 та запропонувала йому інший столик, але ОСОБА_1 відмовився та сказав, що буде сидіти за цим столом, супроводжуючи це репліками: "Ви щось плутаєте, це мій столик", "Хто ти така, щоб мені говорити, де мені сидіти".

Надалі, ОСОБА_3 в своїх поясненнях зазначає, що коли ОСОБА_8 винесла позивачу меню та повідомила ОСОБА_1 , що столик заброньовано ОСОБА_10 , останній відповів: «Йдіть звідси, не заважайте мені відпочивати».

Проте, ОСОБА_8 таких показів в поясненнях не надавала.

При цьому, ОСОБА_3 в повторних поясненнях від 11.05.2024, вже зазначила протилежну інформацію щодо конфлікту, вказавши, що ОСОБА_1 у розмові з ОСОБА_9 вживав нецензурну лайку.

Інші опитані, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_7 такі висловлювання зі сторони позивача не підтвердили.

Більш того, в своїх поясненнях ОСОБА_8 та ОСОБА_7 зазначили, що нецензурна лайка ОСОБА_1 не вживалась.

Тобто, покази ОСОБА_11 , надані 21.04.2024 та 11.05.2024 суттєво різняться, а їх зміна має визначальне значення для кваліфікації дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем під час конфлікту щодо резервування столику.

Що стосується пояснень ОСОБА_9

ОСОБА_9 повідомив, що зі слів адміністратора до ОСОБА_1 підходила офіціантка ОСОБА_12 та повідомляла, що стіл заброньовано, на що отримала відповідь: «Тут сидіти буду я, пішли звідси дві дури».

Тобто, версія ОСОБА_9 також відрізняється від пояснень інших учасників події.

Надалі, ОСОБА_9 зазначає, що позивач сказав: «Послухай, хлопчик, ти розумієш, що я звідси не встану». Також зазначає, що позивач начебто наголошував, що з сьогоднішнього дня життя ОСОБА_9 повністю зміниться, і що він не уявляє, які ОСОБА_9 матиме проблеми в подальшому. А також ОСОБА_9 вказує, що позивач застосовував ненормативну лексику та поводився зухвало у розмові з ним.

Однак, такі висловлювання не підтвердженні в поясненнях інших осіб, які опитувались під час проведення службового розслідування.

Надалі ОСОБА_9 зазначає про те, що позивач повернувся в ресторан та вимагав, щоб чоловік за сусіднім столом (гість ресторану), з яким вела розмову його дівчина, вийшов на вулицю поговорити з ОСОБА_1 . Чоловік, особа якого не встановлена у ході службового розслідування, відмовився виходити, але позивач наполягав та говорив: «Давай підводься та підемо поговорити, ти будеш відповідати за те, що ти їй щось наговорив». І лише після того як до них підійшов ОСОБА_9 із охороною - позивач залишив заклад.

Проте, як убачається із камер відеоспостереження, які досліджені судом, позивач на долю секунди повернувся до ресторану та одразу вийшов з нього, при цьому ОСОБА_9 та його охорона були в залі магазину, а не ресторану. Тобто, ОСОБА_9 не міг бути присутнім під час такої розмови у ресторані.

Це спростовує твердження ОСОБА_9 про те, що позивач вів діалог з іншими відвідувачами.

При цьому, у поясненнях працівників ресторану від 21.04.2024 не міститься інформація щодо словесної перепалки ОСОБА_1 з іншими гостями ресторану. Навпаки, працівники закладу стверджували, що конфлікт не заважав роботі закладу.

Що стосується пояснень ОСОБА_7 .

У поясненнях від 11.05.2024 ОСОБА_7 підтвердила свої покази, надані 21.04.2024, зазначаючи, що чула емоційну розмову учасників конфлікту без використання нецензурної лайки. Також, додатково зазначила, що дівчина, яка була з позивачем, побачивши, що ОСОБА_1 вийшов знову з ОСОБА_9 та його охороною з ресторану, розплакалася та вийшла з ресторану, і більше не поверталась.

Суд звертає увагу, що її покази суттєво суперечать поясненням, наданим ОСОБА_13 щодо конфлікту позивача з іншими гостями ресторану.

Щодо пояснень ОСОБА_8

ОСОБА_8 зазначила, що підійшла до столику № 9 і запитала чи вони бронювали столик, на що ОСОБА_1 висловився: «Хто ти така», «Я тут бронював місце і буду тут сидіти, йди звідси, ти мені вже зіпсувала настрій».

ОСОБА_8 повідомила що конфлікт був словесним, без вживання ненормативної лексики. Щодо конфлікту та образ гостям ресторану, остання не повідомляла ні в поясненнях від 21.04.2024, ні в поясненнях від 11.05.2024.

При цьому, працівники ресторану повідомили, що конфлікт був вичерпаний словесно, на роботу закладу це не вплинуло, поліція працівниками ресторану не викликалась, ОСОБА_1 та його дівчина покинули заклад самостійно, звільнивши стіл №9.

Дослідивши матеріали справи та докази, надані відповідачем, які лягли в основу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, суд встановив, що дійсно 21.04.2024 між позивачем та гостем ресторану був емоційний конфлікт, що також підтверджується поясненнями персоналу ресторану.

Проте, суд звертає увагу, що в основу покарання позивача покладено саме його поведінка під час такого конфлікту, а не наявність самого конфлікту.

При цьому, сторонами не заперечується той факт, що конфлікт був у позаробочий час, позивач не перебував в стані алкогольного сп`яніння, суперечка не переросла в бійку.

З відео не убачається, що позивач користувався своїм службовим становищем, пред`являв своє посвідчення гостям чи персоналу ресторану, що може свідчити про вчинення ним дисциплінарного порушення, за яке його може бути звільнено.

Суд звертає увагу, що покази ОСОБА_11 , надані 21.04.2022 та 11.05.2024, які стали підставою для дисциплінарного стягнення, суттєво різняться з показами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які теж були присутні під час конфлікту в ресторані та є співробітниками ресторану.

Також, покази ОСОБА_8 щодо нецензурної лайки також різняться, оскільки в своїх поясненнях від 21.04.2024 вона зазначила, що нецензурної лайки не було, а вже 11.05.2024 зазначила: "Ні в адресу персоналу, ні в адресу відвідувачів нецензурної лайки не було, але як їй здалося, щось подібне було, але вона не пам`ятає, яке саме слово".

А тому, оскільки покази працівників ресторану є суперечливими між собою та суттєво були змінені під час їх повторного опитування, суд не може їх прийняти як належні і достовірні докази, оскільки вони фактично були змінені протягом часу та містять протилежні обставини події.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд зазначає, що пояснення - це доказ, який спростовує чи підтверджує обставини, на які посилаються сторони в процесі на підтвердження своїх обґрунтувань.

Однак, оскільки пояснення, відібрані в ході службового розслідування, були з часом змінені, різниця в зміні суттєво впливає на кваліфікацію порушення, що не було враховано членами комісії під час службового розслідування, суд не приймає їх до уваги як такі, що підтверджують неетичну поведінку позивача під час виникнення конфлікту в ресторані.

Суд наголошує, що саме поведінка позивача під час конфлікту, а не наявність самого конфлікту, покладена в суть дисциплінарного проступку.

Суд вважає, що такі дії відповідача не відповідають встановленим ст. 14 Статуту завданням службового розслідування, а саме: своєчасне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди, підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. На підставі викладеного, суд вважає, що проведене службове розслідування не є повним та об`єктивним, його висновки дисциплінарною комісією зроблено без докладного з`ясування обставин, що є порушенням прав позивача як особи, щодо якої таке службове розслідування проводиться.

Адміністративний суд в силу вимог частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Стосовно правової оцінки правильності й обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то вона повинна фокусуватися насамперед на такому:

- чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України;

- чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення;

- чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення;

- чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

В аспекті спірних правовідносин необхідно зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях.

При застосуванні дисциплінарного стягнення, комісія дійшла висновку, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стало вчинення ним дій, які підривають довіру та авторитет органів влади і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби в органах поліції.

Водночас, суд зазначає, що висновок службового розслідування не містить обґрунтовані відомості щодо наявності причинного зв`язку між неправомірними діяннями позивача та їх наслідками, зокрема, чи наявний в діях позивача склад дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено позивачем; наявність вини позивача та ступень її тяжкості, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності.

Натомість, у висновку службового розслідування відповідач акцентував увагу на тому, що обставини події, які відбулися 21.04.2024 у ресторані за участю позивача, були висвітлені великою кількістю публікацій в засобах масової інформації та мережі Інтернет, набули значного суспільного резонансу через формування відношення суспільства до поліції як правоохоронного органу, що і стало причиною для звільнення ОСОБА_1 .

Верховний Суд у постанові від 9 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20 наголосив на тому, що будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та не виключає необхідність з`ясувати та встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського.

Так, констатуючи вчинення позивачем дисциплінарного проступку, відповідач не встановив, які саме дії позивача кваліфіковано як такі, що несумісні з вимогами, які пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, та принижують авторитет Національної поліції.

Між тим сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Під вчинками, що підривають авторитет працівника Національної поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою, у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника, що мають бути доведені у визначеному порядку.

Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення, чого відповідачем зроблено не було.

Окремо, суд вважає за необхідне зазначити, що дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Проте, відповідачем застосовано до позивача найсуворіше дисциплінарне стягнення у формі звільнення.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02.11.2006, рішення у справі «Malone v. United Kindom» від 02.08.1984).

При цьому, суд звертає свою увагу, що матеріали справи містять службову характеристику на підполковника поліції ОСОБА_1 від 14.05.2024 за підписом Заступника начальника ДСР Нацполіції України полковника поліції Олексія Чухненка , згідно з якою позивач характеризується виключно з позитивного боку, фахівець в своїй службовій галузі, морально стійкий, ввічливий, тактовний, делікатний.

Суд зазначає, що за період проходження служби в органах поліції з 2003 року (маже 20 років) позивач лише один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності (в 2019 році). Станом на 14.05.2024 діючих дисциплінарних стягнень не має.

При цьому, суд зазначає, що стосовно позивача двічі проводилося службове розслідування.

При цьому, рішення, прийняті за наслідками службового розслідування, яке проводилося 21.04.2024 лише один день, а пояснення відібрані у сторони конфлікту ОСОБА_15 були вже після завершення службового розслідування, були скасовані наказом Департаменту від 13.05.2024 № 316 о/с «По особовому складу».

Наказом від 13.05.2024 року № 141-П призначено повторно службове розслідування, в ході якого, як встановлено судом, були змінені покази свідків події, що не було враховано відповідачем під час його проведення.

При цьому, у ході повторного проведення службового розслідування було встановлено порушення членами дисциплінарної комісії норм Дисциплінарного статуту, що виразилося у неналежному проведеному службовому розслідуванні, за що їх було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Суд вважає, що дані факти свідчать, що під час проведення службового розслідування відповідачем дійсно використано формалізований підхід до встановлення дійсних обставин подій, а отже оскаржувані рішення прийняті не на підставах, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для визнання їх протиправними і скасування

Суд також зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 № 7168, Указом Президента України від 19.04.2022 № 7300, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX та продовжений до теперішнього часу.

Так, положеннями статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, встановлено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, зокрема, відповідно до частини другої зазначеної статті Статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Слід звернути увагу, що до позивача було застосовано найсуворіший вид дисциплінарного стягнення, без дотримання співставлення тяжкості допущених саме позивачем порушень службової дисципліни, без врахування даних, що його характеризують, та вважає, що такий вид стягнення не є співмірним.

Враховуючи зазначені обставини, суд уважає, що в порушення положень ст.19 Статуту, під час проведення службового розслідування, результати якого відображені у висновку не було враховано обставини, за яких був вчинений проступок, особу порушника, ступінь його вини, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Як наслідок, на переконання суду, відповідачем відносно позивача було застосовано занадто суворий вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.

Більше того, відповідачем не доведено неможливості застосування до позивача іншого, передбаченого ст.13 Статуту, виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення з посади.

За таких підстав, виходячи з обставин справи, матеріалами службового розслідування не було встановлено (доведено) наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, не було визначено, які саме дії (бездіяльність) позивача призвели до негативних наслідків та які принижують авторитет Національної поліції.

Таким чином, не доведено і фактів порушення позивачем, як Присяги так і етичних норм поведінки, що свідчить про притягнення притягнення позивача до відповідальності у вигляді звільнення з посади за відсутності правових підстав та з порушенням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає за належне визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 14.05.2024 року № 193 про застосування дисциплінарного стягнення; визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 14.05.2024 року № 319 о/с по особовому складу; поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи протиправність оскаржуваного наказу та наявності підстав для поновлення позивача на посаді наявні підстави для застосування частини другою статті 235 КЗпП України щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з частиною першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

У відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки про доходи від 01.05.2024 №128, виданої начальником відділу- головним бухгалтером ДСР Нацполіції України, середньоденне грошове забезпечення складає 1348,50 грн.

Середньомісячне грошове забезпечення складає 40 455 грн.

Оскільки день звільнення є останнім робочим днем, розрахунок кількості днів вимушеного прогулу проводиться з наступного дня. В даному випадку - з 15.05.2024.

Загальний вимушений прогул позивача з 15.05.2024 по 21.10.2024 року складає 160 к.д. (травень - 17 днів, червень - 30 днів, липень - 31 день, серпень - 31 день, вересень - 30 днів, жовтень - 21 день).

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на користь позивача складає 215 760 грн. (160 к.д. х 1348,50 грн. (середньоденне грошове забезпечення позивача).

З вказаної суми слід відрахувати податки, збори та інші обов`язкові платежі, які повинні утримуватися із сум доходу поліцейського.

При цьому, відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про, зокрема, присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у правовідносинах публічної служби.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 14.05.2024 №193 про застосування дисциплінарного стягнення.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 14.05.2024 року № 319 о/с по особовому складу.

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 15 травня 2024 року.

Стягнути з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (, 01601, м. Київ, вул. А.Богомольця, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 215 760 грн. (двісті п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят).

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими групами з ознаками корупції) 9-го управління (протидії корупційним організованим групам та організаціям) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України з 15 травня 2024 року підлягає негайному виконанню.

Рішення суду в частині стягнення з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (, 01601, м. Київ, вул. А.Богомольця, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 40 445 (сорок тисяч чотириста сорок п`ять) грн з відрахуванням при виплаті встановлених податків і зборів підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.