Справа № 460/22982/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/22982/22 пров. № А/857/21239/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Нор А.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Недашківська К.М.), ухвалену в м. Рівне 26 липня 2024 року у справі №460/22982/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

22.07.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови виготовити оновлену довідку та зобов`язати відповідача підготувати та надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії з 01.12.2019; зобов`язати відповідача скласти нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 19.11.2019 та направити позивачу і Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області для перерахунку пенсії з 01.12.2019.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2022, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 11.06.2024 вирішено: «Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2022 залишити без змін».

11 липня 2024 року позивач подав до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідно до якої просить суд: скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2022, скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2022, та скасувати постанову Верховного Суду від 11.06.2024; ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернуто без розгляду.

Повертаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Суд першої інстанції зазначив, що факт врахування чи не врахування судом касаційної інстанції поданих заявником 11.02.2024 документів жодним чином не впливає на питання дотримання строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (тридцяти денний строк з моменту коли заявник дізнався про такі документи), з посиланням саме на такі документи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року та направити справу для продовження розгляду. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що з постанови Верховного Суду від 11.06.2024 позивач дізнався, що Верховний Суд не взяв до уваги документи, які останній надсилав 11.02.2024. Скаржник зазначає, що викладені ним обставини є поважними причинами для поновлення строку звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки по-перше, заявник подавши до касаційного суду нові докази про які йому не було відомо, в свою чергу очікував, що суд касаційної інстанції прийме їх до уваги та надасть їм правову оцінку, по-друге, заявник тривалий період перебував неодноразово на стаціонарному лікуванні, що додатково підтверджує поважність причин пропуску строку звернення, а відповідно прийнята ухвала про повернення заяви без розгляду є необґрунтованою та такою, що порушує норми процесуального права.

В судовому засіданні заявник та представник заявника апеляційну скаргу підтримали, просили ухвалу суду першої інстанції скасувати. Представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Третя особа не забезпечила участі повноважного представника в судовому засіданні, а тому на підставі ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які не з`явились.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.

11.07.2024 ОСОБА_1 подав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами у справі № 460/22982/22.

12.07.2024 вищевказану заяву ухвалою суду залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків заяви.

22.07.2024 на адресу Рівненського окружного адміністративного суду надійшло клопотання заявника про усунення недоліків заяви.

26.07.2024 заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами повернуто заявнику без розгляду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Однією із підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначених статтею 361 КАС України, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 361 КАС України).

Своєю чергою, пункт 1 частини першої статті 363 КАС України визначає, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.

Форму та зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами визначає стаття 364 КАС України.

Зокрема відповідно до цієї норми, до заяви, серед іншого, додається клопотання про поновлення строку на подання заяви, разі пропуску такого.

Водночас згідно із частиною четвертою статті 366 КАС України, крім випадків, визначених статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Отже зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, обумовлена наявністю підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, подається протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.

Варто зазначити, що питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Тобто, законодавцем допускається можливість поновлення строків звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за наявності на те поважних причин.

Водночас, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 363 КАС України, і суд відхилив клопотання про його поновлення, така заява підлягає поверненню без розгляду.

У контексті наведеного вище колегія суддів зазначає, що оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду із заявою, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Одночасно із цим, в межах кожної конкретної справи, суд повинен надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущено; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.

У справі, що розглядається, клопотання заявника про поновлення строку на звернення із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2022 обґрунтоване такими доводами:

1) 11.02.2024 надіслано до Верховного Суду лист з додатками Наказ Національної поліції України від 14.05.2019 №455 та лист Національної поліції України від 24.02.2021 №2388/09/48-2021 (такі документи визначаються нововиявленими обставинами), однак суд касаційної інстанції не взяв до уваги такі документи. Заявник вказує, що лише 11.06.2024 він дізнався про те, що суд касаційної інстанції не дослідив подані ним документи;

2) пропуск 30-денного строку, який обчислюється з дня коли остання фактично дізналася про існування таких обставини, обумовлений тривалим перебуванням заявника на стаціонарному лікуванні.

Суд апеляційної інстанції відхиляє такі аргументи скаржника з огляду на таке.

Строк для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення.

Так, днем виявлення нових обставин, є день, коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується самим заявником, про документи, які на його думку є підставою звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, йому було відомо ще 11.02.2024, оскільки такі були скеровані на адресу Верховного Суду, який на той час переглядав судові рушення у даній справі. А тому, твердження заявника про те, що днем виявлення цих обставин є 11.06.2024 суд апеляційної інстанції оцінює критично.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, факт врахування чи не врахування судом касаційної інстанції поданих заявником 11.02.2024 документів жодним чином не впливає на питання дотримання строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (тридцяти денний строк з моменту коли Заявник дізнався про такі документи), з посиланням саме на такі документи.

Крім того, така підстава пропуску строку звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленою обставиною як перебування заявника на стаціонарному лікуванні, на переконання суду апеляційної інстанції не стала перешкодою для скерування документів, які заявник вважає нововиявленими, до Верховного Суду, а відтак суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне вказати, що заявник одночасно зі скеруванням документів до Верховного Суду, міг звернутись з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не очікуючи результату розгляду справи Верховним Судом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що у контексті обставин цієї справи, суд першої інстанції правильно дослідив матеріали справи та надав належну оцінку доводам заявника.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обмеження строком можливості подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами застосовується для досягнення стабільності судових рішень та з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією зі складових верховенства права. Натомість поновлення процесуального строку без наявності поважних причин його пропуску суперечить принципу res judicata.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 34), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява №4994/04, пункт 43).

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви повернення без розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів, повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність ухвали суду не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі №460/22982/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 21.10.2024 відповідно до ч.3 статті 321 КАС України.