Справа № 300/2856/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2856/24 пров. № А/857/18692/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 300/2856/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

місце ухвалення судового рішення м.Івано-Франківськ
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїГригорук О.Б.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 300/2856/24 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.03.2024 № 57 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 періоди державної служби в Богородчанському районному ЛКСМ на посаді другого і першого секретаря з 29.11.1986 по 20.03.1990 та повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 19.03.2024.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, проспект Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що відсутні підстави для зарахування періодів роботи позивача до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, оскільки у зв`язку з набуттям чинності нового Закону № 889-VІІІ втратив чинність "Порядок обчислення стажу державної служби", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, яким було передбачено, зарахування до стажу державної служби періоду роботи на виборних та інших відповідальних посадах в партійних, профспілкових і комсомольських організаціях до припинення дії статті 6 Конституції УРСР, тобто 24.10.1990, тому правових підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи в Богородчанському районному ЛКСМ України на посаді другого і першого секретаря з 29.11.1986 по 20.03.1990 немає. В даному випадку, станом на 01.05.2016 у позивача відсутній 10 річний стаж роботи на посадах державного службовця та віднесених до них посад державних службовців. Тобто, позивач не набув достатнього стажу для призначення пенсії державного службовця, а відповідно і права на призначення пенсії за віком, згідно Закону № 889-VІІІ.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідачі повідомлені шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Позивач про розгляд апеляційної скарги повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки посада секретаря ЛКСМ є відповідальною, прийняття на неї здійснювалось колегіальним органом на виборній основі, до стажу державної служби позивача підлягають зарахуванню спірні періоди робіт в Богородчанському районному ЛКСМ на посаді другого і першого секретаря з 29.11.1986 по 20.03.1990.

При цьому, суд зазначив, що згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством, тобто відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

19.03.2024 позивач звернувся із заявою до територіальних органів Пенсійного фонду України про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" (а.с.8-10).

В зв`язку із призначенням пенсій за принципом екстериторіальності та єдиної черги завдань, заява про призначення пенсії розглядалася на етапі призначення спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за результатами розгляду заяви від 19.03.2024 та наданих документів прийнято рішення від 26.03.2024 № 57 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки на 01.05.2016 відсутній стаж державної служби 10 років або 20 років, що дає право на пенсію згідно Закону України "Про державну службу". Встановлено, що стаж роботи позивача на посаді державного службовця станом на 01.05.2016 становить 08 років 07 місяців 06 днів (період роботи з 25.09.2007 по 01.05.2016) (а.с.12).

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016.

Статтею 90 Закону №889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018 №822/254/18, від 15.12.2020 у справі № 560/2398/19, від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17.

Відповідно до пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 до стажу державної служби включається час роботи в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049 "Про надбавки за вислугу років для працівників органів виконавчої влади та інших державних органів".

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 № 1049, до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 118 Кодексу законів про працю України до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних посадах.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03.06.1994 № 4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24.10.1990). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно архівних витягів протоколу І пленуму Богородчанського райкому комсомолу від 29.11.1986, протоколу ІІІ пленуму Богородчанського ЛКСМ України від 17.10.1987 (а.с.15, 16), записів 3-5 трудової книжки НОМЕР_2 29.11.1986 позивач обраний другим секретарем Богородчанського районного ЛКСМ України, 17.10.1987 обраний першим секретарем Богородчанського районного ЛКСМ України та звільнений 20.03.1990 (а.с.13, 14).

Таким чином, оскільки посада секретаря ЛКСМ є відповідальною, прийняття на неї здійснювалось колегіальним органом на виборній основі, до стажу державної служби позивача підлягають зарахуванню спірні періоди робіт в Богородчанському районному ЛКСМ на посаді другого і першого секретаря з 29.11.1986 по 20.03.1990.

Щодо доводів скаржника про те, що у зв`язку з набуттям чинності нового Закону № 889-VІІІ втратив чинність "Порядок обчислення стажу державної служби", затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, яким було передбачено, зарахування до стажу державної служби періоду роботи на виборних та інших відповідальних посадах в партійних, профспілкових і комсомольських організаціях до припинення дії статті 6 Конституції УРСР, тобто 24.10.1990, тому правових підстав для зарахування до стажу державної служби періоду роботи в Богородчанському районному ЛКСМ України на посаді другого і першого секретаря з 29.11.1986 по 20.03.1990 немає, то колегія суддів такі до уваги не приймає та звертає увагу на те, що згідно з пунктом 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.03.2024 № 57 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу роботи позивача періоди державної служби в Богородчанському районному ЛКСМ на посаді другого і першого секретаря з 29.11.1986 по 20.03.1990 та повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії від 19.03.2024.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі № 300/2856/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос