Справа № 140/6679/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/6679/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 15 квітня 2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-IV); зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 06 липня 1992 року до 07 червня 1999 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах згідно зі статтею 114 Закону №1058-IV з 08 квітня 2024 року (а.с.40-46).

В обґрунтування позову позивач вказав, що 08 квітня 2024 року він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання - до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, однак отримав рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 15 квітня 2024 року №99 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи за Списком №2 (не менше 6 років 3 місяці).

Позивач вважає відмову відповідача протиправною, тому що його пільговий стаж становить 6 років 11 місяців 01 день - період роботи з 06 липня 1992 року по 07 червня 1999 року на посаді муляра 3-го розряду бригади мулярів в Будівельному управлінні №3 Дорбудтресту Львівської залізниці станції Рівне, який підтверджується записами трудової книжки, архівною довідкою від 22 серпня 2023 року №С-557 та уточнюючими довідками від 10 червня 2020 року та від 08 квітня 2024 року №108 про характер та умови праці, перевірка достовірності яких покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії. Вказана посада передбачена розділом ХХVІІ Списків №2, затверджених постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162; робоче місце атестоване згідно з наказом від 26 березня 1997 року №34.

Позивач стверджує, що оскільки на момент звернення до відповідача із заявою від 08 квітня 2024 року його страховий стаж становив 32 роки 21 день, а пільговий стаж 6 років 11 місяців, то наявні усі умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV у віці 58 років.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач 1, отримавши ухвалу про відкриття провадження 19 липня 2024 року (а.с.62), відзив на позов не подав.

У відзиві на позов (а.с.64-71) ГУ ПФУ у Волинській області позовні вимоги заперечило та у їх задоволенні просило відмовити. В обґрунтування цієї позиції відповідач 2 вказав, що після реєстрації поданої до ГУ ПФУ у Волинській області заяви ОСОБА_1 від 08 квітня 2024 року та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в м. Києві, рішенням якого від 15 квітня 2024 року №99 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність необхідного стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. До пільгового стажу ГУ ПФУ в м. Києві не зараховано період роботи з 06 липня 1992 року по 07 червня 1999 року згідно з довідкою від 08 квітня 2024 року №108, так як вказана довідка не відповідає вимогам пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637): довідка не містить підпису начальника відділу кадрів, не завірена печаткою підприємства; зазначена в довідці посада не відповідає Постанові №162 (розділ ХХVІІ Будівництво), а також первинними документами не підтверджено зайнятість в бригадах мулярів, відсутні накази про створення комплексних бригад в будівельних дільницях та інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Відповідач 2 також вважає, що оскільки предметом спору є рішення саме ГУ ПФУ в м. Києві, то безпідставними є позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити позивачу пенсію за віком.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

08 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 у віці 58 років звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, додавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.75-77).

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 15 квітня 2024 року №99 (а.с.12) позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV. Відповідно до поданих документів (трудова книжка, диплом, військовий квиток, довідки про стаж, пільгова довідка) загальний страховий стаж становить 32 роки 21 день, пільговий стаж за Списком №2 відсутній. До страхового стажу не зараховано період роботи з 20 вересня 1988 року по 15 серпня 1989 року через виправлення в даті наказу про прийняття на роботу. До пільгового стажу за Списком №2 не зараховано період згідно з довідкою Виробничого структурного підрозділу Львівська дирекція філії Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд Акціонерного товариства Українська залізниця від 08 квітня 2024 року №108 з 06 липня 1992 року по 07 червня 1999 року, оскільки довідка не відповідає пункту 20 Порядку №637 (не містить підпису начальника відділу кадрів, а також не завірена печаткою підприємства); зазначена посада не відповідає Списку №2 (розділ ХХVІІ Будівництво); первинними документами не підтверджено зайнятість в бригадах в будівельних дільницях (згідно із записами трудової книжки прийнято муляром 3 розряду у виконробський пункт №3); відсутня інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком та незарахування до пільгового стажу спірного періоду роботи (з 06 липня 1992 року по 07 червня 1999 року) стала підставою для звернення до суду із цим позовом. Незарахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи з 20 вересня 1988 року по 15 серпня 1989 року в межах розгляду цієї справи не є спірним.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Поряд з тим пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників передбачена статтею 114 Закону №1058-IV.

Так відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-ІV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За приписами пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що призначення пенсії за віком на пільгових умовах є додатковою соціальною гарантією для осіб, які зокрема виконували певні професійні функції на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі змінами).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах:

довідка про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 23 розділу XV Прикінцеві положення Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, згідно з Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (далі - Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії). Орган, що призначає пенсію, додає рішення цієї комісії;

документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 або із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року).

Суд зазначає, що питання призначення пенсій на пільгових умовах за Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731; далі Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

У пункті 4 Порядку №383 уточнено, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова №442 набула чинності з 21 серпня 1992 року. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Пунктом 20 Порядку №637 обумовлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, однак у разі відсутності у ній відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, особа, яка звертається за призначенням пенсії, повинна надати уточнюючу довідку про підтвердження пільгового трудового стажу відповідно до пункту 20 Порядку №637.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Такі ж висновки викладено Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 10 грудня 2020 року у справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року у справі №229/2330/17.

У позивача наявна трудова книжка серії НОМЕР_1 (а.с.16-32), яка була надана до заяви про призначення пенсії. Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 з 06 липня 1992 року на підставі наказу від 03 липня 1992 року №206 працював у Будівельному управлінні №3 Дорбудтресту Львівської залізниці станції Рівне на посаді муляра 3 розряду бригади мулярів та був звільнений наказом від 31 серпня 1999 року №58 з 07 червня 1999 року.

У трудовій книжці серії НОМЕР_1 значиться також інформація про проведення роботодавцем згідно з наказом від 26 березня 1997 року №34 атестації робочого місця за умовами праці (атестовано за професією муляр, який постійно працює в бригаді мулярів).

Достовірність внесеної інформації у трудову книжку серії НОМЕР_1 засвідчена підписом уповноваженої особи роботодавця, який скріплений відповідною печаткою підприємства. При цьому зауважень до записів у трудовій книжці, їх неточності чи відсутності відповідачем 1 у спірному рішенні не зазначено.

Суд вказує на те, що для додаткового підтвердження наявності пільгового стажу за період роботи 06 липня 1992 року по 07 червня 1999 року позивач разом із заявою про призначення пенсії подав до пенсійного органу архівну довідку Виробничого структурного підрозділу Рівненська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії Львівська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця від 22 серпня 2023 року №С-557 (а.с.57), якою стверджується, що у наказах з особового складу Будівельного управління №3 Львівської залізниці ОСОБА_1 значиться муляром 3-го розряду з 06 липня 1992 року (наказ від 03 липня 1992 року) по 07 червня 1999 року (наказ від 06 червня 1999 року №58).

Тобто, відомості трудової книжки додатково підтверджено архівною довідкою.

Для підтвердження характеру та умов праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, позивач до заяви надавав уточнюючі довідки від 10 травня 2020 року та від 08 квітня 2024 року №108 (а.с.14-15). За змістом цих довідок ОСОБА_1 працював в Будівельному управлінні №3 Дорбудтресту Львівської залізниці станції Рівне повний робочий день муляром бригади мулярів; тривалість робочого тижня 40 год; стаж роботи за Списком №2 становить 6 років 11 місяців 01 день; атестація робочих місць проведена в 1997 році (наказ від 26 березня 1997 року №34). Зазначені довідки видані на підставі наказів за 1992-1999 роки, карток Т-2, особових рахунків за 1992-1999 роки.

Таким чином, суд вважає, що надані пенсійному органу трудова книжка, архівна довідка від 22 серпня 2023 року №С-557 та уточнюючі довідки про характер та умови праці від 10 травня 2020 року, від 08 квітня 2024 року №108 (які містять відомості про посаду, характер виконуваної роботи, періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списку №2, посилання на первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка) підтверджують періоди роботи позивача за Списком №2, а окремі недоліки довідки від 08 квітня 2024 року №108 (відсутній підпис начальника відділу кадрів) не можуть позбавляти позивача права на пільгову пенсію за віком. Суд зауважує, що на довідці від 08 квітня 2024 року №108 (долучена відповідачем 2 до відзиву на позов) наявна печатка, що вказує на безпідставність тверджень у спірному рішенні про її відсутність; відомості про період, характер роботи, займану посаду за Списком №2 (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162; розділ ХХХVІІ, позиція 2290000а-12680), відповідає аналогічній за змістом довідці від 10 травня 2020 року, яка містить і підпис начальника відділу управління персоналом (а.с.14).

Надання інших документів, зокрема наказів про створення комплексних бригад в будівельних дільницях, на чому зауважено у спірному рішенні, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці ні Порядком №22-1, ні Порядком №637 не передбачено.

Також суд зауважує, що визначена додатком 5 до Порядку №637 форма довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає зазначення у ній додаткових відомостей лише у разі їх наявності (як-от про перебування у відпустках без збереження заробітної плати). Якщо додаткові відомості не зазначені, то слід виходити із того, що нема обставин, які впливають на обчислення пільгового стажу. При цьому достовірність за видачу довідки несе роботодавець.

Варто зазначити, що відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV, підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року №28-2 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за №41/26486, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 21 грудня 2022 року №28-2), відповідачі не позбавлені можливості провести перевірку достовірності відомостей умов праці чи інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію.

При вирішенні спору судом також враховано, що відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право а пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СССР від 26 січня 1991 року №10, право на пенсію на пільгових умовах мають муляри, зайняті в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад (розділ XXVIІ, позиція - 2290000а-12680). Те саме стосується Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 (розділ XXVIІ, позиція - 2290000а-12680).

Суд повторює, що довідками від 10 травня 2020 року та від 08 квітня 2024 року №108 підтверджено, що ОСОБА_1 працював повний робочий день муляром бригади мулярів. Наказом від 26 березня 1997 року №34 за результатом проведеної атестації робочих місць затверджено перелік робочих місць, професій і посад, працюючим на яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 та доплати за важкі і шкідливі умови праці (а.с.79). Згідно з витягом до додатку до наказу начальника управління від 26 березня 1997 року №34 до цих посад віднесено муляр, працюючий в бригаді (а.с.80).

Вжите в додатку до наказу начальника управління від 26 березня 1997 року №34 формулювання атестованого робочого місця муляр, працюючий в бригаді, яке не є дослівним найменуванням посади у Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 - муляри, зайняті в бригадах мулярів і в спеціалізованих ланках мулярів комплексних бригад, не змінює характер роботи, яку виконував позивач у Будівельному управлінні №3 Дорбудтресту Львівської залізниці станції Рівне та не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу.

Окремо необхідно зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року №41.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій установлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а).

За наведених вище обставин, незарахування ГУ ПФУ в м. Києві періоду роботи позивача з 06 липня 1992 року по 07 червня 1999 року до пільгового стажу ОСОБА_1 із тих мотивів, які викладені у рішенні відповідача 1, не можна вважати обґрунтованим.

Суд погоджується із доводами позивача про те, що з урахуванням абзацу другого пункту другого частини другої статті 144 Закону №1058-ІV на момент звернення із заявою від 08 квітня 2024 року у нього наявний достатній страховий та пільговий стаж (не менше 31 року, з них 6 років 11 місяців на роботах за Списком №2) для призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 58 років (чоловіки мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи), тому у ГУ ПФУ в м. Києві були відсутні правові підстави для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 15 квітня 2024 року №99 є протиправним й підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області призначити пенсію за віком, зарахувавши до пільгового стажу період роботи, суд враховує, що положення Порядку №22-1 (зі змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року №25-1 Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за №339/35961), передбачають застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії.

Так відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах рішенням від 15 квітня 2024 року №99, яке було прийняте ГУ ПФУ в м. Києві відповідно до пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 за принципом екстериторіальності.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23.

ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, який вирішував питання про призначення позивачу пенсії за віком, та ним у цьому випадку є ГУ ПФУ в м. Києві, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача.

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як орган, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання після призначення пенсії. При цьому у суду відсутні підстави вважати, що після призначення пенсії позивачу ГУ ПФУ у Волинській області не проводитиме її виплату.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 58 років 09 січня 2024 року та його звернення із заявою про призначення пенсії 08 квітня 2024 року, право на отримання пенсії за віком відповідно до приписів статті 45 Закону №1058-IV у нього виникло з 10 січня 2024 року (тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку), оскільки звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, суд з урахуванням наданих частинами другою, третью статті 245 КАС України повноважень вважає, що позов належить задовольнити частково у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в м. Києві від 15 квітня 2024 року №99 з огляду на наявність в ОСОБА_1 умов для реалізації права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV з 10 січня 2024 року (з наступного дня після досягнення віку 58 років), зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 06 липня 1992 року по 07 червня 1999 року, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Частинами першою, третьою статті 139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивач при поданні позову сплатив судовий збір за одну немайнову вимогу, тобто 1212,00 грн, що підтверджується квитанцією від 24 червня 2024 року №0.0..1, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.8, 35), яку суд фактично задовольнив, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві (рішенням якого позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, що і стало підставою звернення до суду із цим позовом) необхідно стягнути судові витрати у вказаній сумі.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ідентифікаційний код юридичної особи 42098368), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15 квітня 2024 року №99 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 10 січня 2024 року, зарахувавши до пільгового стажу період роботи з 06 липня 1992 року по 07 червня 1999 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк