Справа № 520/17082/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 р. №520/17082/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність відповідачів військової частини НОМЕР_2 та Військової частину НОМЕР_4 щодо ненараування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні наслідків травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

2. Зобов`язати відповідачів військової частини НОМЕР_2 та Військової частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні наслідків травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що проходив службу в Збройних Силах України та безпосередньо берав участь в бойових діях. У період з 01.05.2023 по 03.04.2024 року перебував на лікуванні у зв`язку із отриманим пораненням при проходженні військової служби. Однак за вказаний період відповідачами протиправно не нараховано та не виплачено додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100 000 гривень.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.

Від Військової частини НОМЕР_2 , надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що військова частина НОМЕР_2 дійсно є розпорядником коштів, однак нарахування заробітної плати та додаткових винагород проводиться у військовій частині НОМЕР_4 , оскільки Позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_4 .

Ухвалою суду від 10.09.2024 року залучено як співвідповідача Військову частину НОМЕР_4 .

Відповідач, Військова частина НОМЕР_4 , надала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти позову. Зазначивши, що надані позивачем докази не містять причинно-наслідковий зв`язок, пов`язаний із захистом Батьківщини. Про наявність такого причинно-наслідкового зв`язку, військово-лікарською комісією повинно бути обов`язково зазначено у відповідних довідках, а тому вважає, що у повному обсязі виконав обов`язок щодо нарахування та виплати належної Позивачу додаткової грошової винагороди.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому позивач наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на їх обґрунтованість та доведеність.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Судом з матеріалів справи встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 на посаді стрільця-санітара механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти.

01.05.2023 року позивач отримав поранення (травму) у вигляді мінно-вибухової травми, струсу головного мозку, вогнепального осколкового сліпого поранення лівої гомілки, множинних вогнепальних осколкових сліпих поранень лівої ступні, множинних вогнепальних осколкових сліпих поранень лівого стегна.

Зазначені травми були отриманні за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме під час виконання бойового завдання у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, перебуваючи в районі н.п. Червона Зоря Богодухівського району Харківської області. Поранення не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій у стані алкогольного сп`яніння, не вчиняв дій пов`язаних з навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю, тілесні ушкодження не спричинені собі навмисно. Перебував у засобах індивідуального захисту, що підтверджується довідкою виданою командиром військової частини НОМЕР_4 від 17.07.2023 № 3314, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 25.05.2023 № 111 (а.с. 12).

У зв`язку із отриманим пораненням перебував на стаціонарному лікуванні:

З 01.05.2023 по 04.05.2023 року у Військово- медичному клінічному центрі Північного регіону, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №7202 (а.с. 33).

3 04.05.2023 по 08.06.2023 року в Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна травматологічна лікарня», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2061. (а.с. 31)

З 20.09.2023 по 27.09.2023 року в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна лікарня № 31» Харківської міської Ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4724/1567. (а.с. 30)

З 04.11.2023 по 13.11.2023 року в Комунальному некомерційному підприємстві «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» Харківської міської Ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №13798. (а.с. 28)

3 14.11.2023 по 05.12.2023 року проходив подальше лікування у клінічному санаторії «Роща», що підтверджується довідкою. (а.с. 16.)

3 15.12.2023 по 23.01.2024 в Інституті неврології, психіатрії та наркології НАМН України, де мені було проведено операцію непрополіз глибокої гілки малогомілкового нерву внаслідок вогнепальних осколкових поранень гомілки, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5097. (а.с. 27)

3 18.03.2024 по 03.04.2024 в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3437. (а.с. 25-26)

Згідно з довідками гарнізонної військової лікарської комісій №4820 від 08.06.2023, №6582 від 03.08.2023, №1050 від 06.02.2024, №420 від 03.04.2024 року, довідки №273 від 27.09.2023 військової лікарської комісії міської клінічної лікарні № 31, довідки №317 від 13.11.2023 військової лікарської комісії міської клінічної лікарні № 17 в періоди між цими лікувальними закладами позивач знаходився у відпустці для лікування (а.с. 14-19).

Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 16.05.2024 № 142 Позивача було звільнено у відставку за підпунктом б пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

Рішенням МСЄК від 27.08.2024 позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності пов`язана із захистом Батьківщини.

Позивач, з посиланням на виписки з банківського рахунку вказував, що протягом всього часу лікування додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн. е виплачувалась, а тому звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 Закону №2011-XII установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).

У пункті 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

У пункті 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Також пункт 1 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.

Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Тобто норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Як встановлено судом, підтвердженим є факт поранення та перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 01.05.2023 по 04.05.2023, з 04.05.2023 по 08.06.2023 року, з 20.09.2023 по 27.0.203 року, з 04.11.2023 по 13.11.2023 року, з 14.11.2023 по 05.12.2023, з 15.12.2023 по 23.01.2024, з 18.03.2024 по 03.04.2024 року отримана травма позивача є травмою тяжкого ступеню.

Верховний Суд у постанові від 16.05.2024 по справі 520/16191/23 наголосив, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, очевидно, що застосування норм Постанови №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.

Пункт 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).

Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.

Судом встановлено, що позивачу було виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн 00 коп. військовослужбовцям за час лікування, у зв?язку із отриманим пораненням(контузією, травмою, каліцтвом) за період з 01.05.2023 по 06.06.2023 року та з 10.06.2023 по 09.07.2023 року, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04.09.2023 №424аг та Додатоком 2 до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 04.09.2024 №424аг.

Таким чином, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі до 100000,00 грн., передбаченою Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 01.05.2023 по 06.06.2023 року та з 10.06.2023 по 09.07.2023 року, оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідачем така виплата за вказаний період була здійснена.

Натомість під час розгляду справи не встановлено доказів проведення відповідачами виплати вказаної винагороди за період з 10.07.2023 року.

Судом встановлено, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 01.05.2023 по 04.05.2023, з 04.05.2023 по 08.06.2023 року, з 20.09.2023 по 27.09.203 року, з 04.11.2023 по 13.11.2023 року, з 14.11.2023 по 05.12.2023, з 15.12.2023 по 23.01.2024, з 18.03.2024 по 03.04.2024 року, що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого.

Наявними в матеріалах справи довідками гарнізонної військової лікарської комісій №4820 від 08.06.2023, №6582 від 03.08.2023, №1050 від 06.02.2024, №420 від 03.04.2024 року, довідки №273 від 27.09.2023 військової лікарської комісії міської клінічної лікарні № 31, довідки №317 від 13.11.2023 військової лікарської комісії міської клінічної лікарні № 17 підтверджено, що в періоди між цими лікувальними закладами позивач знаходився у відпустці за станом здоров`я на тридцять календарних днів. (а.с. 14-19).

Отже, вказаними висновками військово-лікарської комісії викладених у довідках підтверджено необхідність надання відпустки для лікування після поранення терміном на тридцять календарних днів.

Таким чином, позивач мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень після перебування на лікуванні більше чотирьох місяців.

Крім того, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, за які виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень.

Враховуючи те, що військова частина НОМЕР_2 є розпорядником коштів, при цьому нарахування виплат здійснює військова частина НОМЕР_4 , у якій позивач проходить службу, суд приходить до висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військової НОМЕР_4 нарахувати, а військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 10.07.2023 року по 03.04.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та Військової частину НОМЕР_4 щодо ненараування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 10.07.2023 року по 03.04.2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 10.07.2023 року по 03.04.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 10.07.2023 року по 03.04.2024 року, з урахуванням раніше виплачених сум додаткової винагороди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території Харківської області повний текст рішення складено 22.10.2024 року.

Суддя Бідонько А.В.