Справа № 260/5952/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
22 жовтня 2024 року м. Ужгород № 260/5952/24
Адвокат Кулаковський Олександр Миколайович, в інтересах фермерського господарства «Ф-«Дарья» (далі позивач), звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової служби України (далі - відповідач 1) та Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі -відповідач 2), яким просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Закарпатській області: №11477145/44735978 від 25.07.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 01.02.2024; №11477143/44735978 від 25.07.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 14.02.2024 та №11477144/44735978 від 25.07.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №17 від 15.03.2024.
2. Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1 від 01.02.2024; №2 від 14.02.2024; №17 від 15.03.2024 що подані фермерським господарством «Ф-«ДАРЬЯ» датою фактичного отримання зазначених податкових накладних.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2024 року адміністративний позов фермерського господарства «Ф-«Дарья» до Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

17 жовтня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27000,00 грн.

Частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, дослідивши необхідні для розгляду заяви матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступного висновку.

Нормами ч.1 ст.252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.3 зазначеної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно зі ст.30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI від 05.07.2012 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Згідно ч.3 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з поданих представником позивача документів, позивач заявив до відшкодування 27000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 ст.134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження понесених витрат на оплату послуг адвоката представник позивача долучив копію договору про надання правової допомоги №138 від 04 вересня 2024 року; додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №138 від 04 вересня 2024 року; акт приймання передачі наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги №138 від 04 вересня 2024 року; платіжну інструкцію №127 від 11.09.2024; платіжну інструкцію №136 від 16.10.2024 року.

Згідно ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Частиною 7 ст.134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В свою чергу ч.7 та 9 зазначеної статті встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.04.2019 року у справі №826/9047/16.

Відповідно до договору про надання правової допомоги №138 від 04 вересня 2024 року, виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним Договором, а Клієнт зобов`язується прийняти (отримати) та оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного Договору.

Згідно Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №138 від 04 вересня 2024 року за послуги клієнт сплачує виконавцю гонорар в розмірі 27000,00 грн.

Оплата послуг здійснюється в наступному порядку: 50% вартості послуги сплачується протягом 7 календарних днів з дня укладення цієї угоди; 50% сплачується протягом 3 календарних днів з моменту підписання акту приймання передачі наданої правової допомоги. Споживачем послуг являється клієнт.

Загальна вартість наданих фермерському господарству «Ф-«Дарья» згідно з акту приймання передачі наданої правової допомоги від 16 жовтня 2024 року, склала 27000,00 грн.

Суд вважає, що при вирішенні питання про стягнення на користь позивача судових витрат суд зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з прецедентною практикою такого заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, п.269).

Дослідивши заявлене обґрунтування витрат на правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку, що такі не відповідають критерію розумності їх розміру у співвідношенні до складності справи, а тому не можуть бути визнані судом обґрунтованими у розмірі, зазначеному позивачем.

Так, суд зазначає, що дана справа є справою незначної складності зі сталою судовою практикою вирішення спірного питання. З огляду на що суд вважає, що час, зазначений в актах виконаних робіт для підготовки проектів позовної заяви та відповіді на відзив, є неспівмірним із реальним часом, необхідним для виконання вказаних робіт.

Позивач та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка позовної заяви та інших документів у даній справі вимагала значного обсягу та за своїми характеристиками була віднесено до категорії складних справ.

З огляду на зазначене, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь фермерського господарства «Ф-«Дарья» підлягає вартість витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 139, 143, 243, 252 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути на користь фермерського господарства «Ф-«Дарья» (вул. Фабрична, буд. 49, м. Берегово, Закарпатська область, 90202, ) до Державної податкової служби України (площа Львівська, буд. 8, м. Київ, 04053, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 коп.).

Стягнути на користь фермерського господарства «Ф-«Дарья» (вул. Фабрична, буд. 49, м. Берегово, Закарпатська область, 90202, ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.).

У задоводенні решти - відмовити.

Додаткове рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України. Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткового судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст додаткового рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Суддя Я. М. Калинич