Справа № 520/12547/24
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

22 жовтня 2024 року Справа № 520/12547/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Антосік Ірини Олегівни про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення від 27.06.2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Державної судової адміністрації України (вул. Липська, буд. 18/5,м. Київ,01601, ) , Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61001, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

-визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (, майдан Героїв Небесної Сотні, 36, корпус 2, м. Харків, 61050) щодо нарахування та виплати судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суддівської винагороди з 27 серпня 2021 року до 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року до 01 березня 2023 року включно, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIІІ, у тому числі оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, додаткової оплачуваної відпустки за вказаний період, виходячи з щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 гривні.

-зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (, майдан Героїв Небесної Сотні, 36, корпус 2, м. Харків, 61050) нарахувати та виплатити судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суддівську винагороду з 27 серпня 2021 року до 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року до 01 березня 2023 року включно, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIІІ, у тому числі оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, додаткової оплачуваної відпустки за вказаний період, виходячи з щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 гривень, на 1 січня 2022 року складає 2481 гривня, на 1 січня 2023 року складає 2684 гривні, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

-зобов`язати Державну судову адміністрацію України (, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601) здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (, майдан Героїв Небесної Сотні, 36, корпус 2, м. Харків, 61050) для проведення виплати судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суддівської винагороди з 27 серпня 2021 року до 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року до 01 березня 2023 року включно, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIІІ, у тому числі оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, додаткової оплачуваної відпустки за вказаний період, виходячи з щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 гривень, на 1 січня 2022 року складає 2481 гривня, на 1 січня 2023 року складає 2684 гривні, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 року позовні вимоги задоволенов повному обсязі.

Позивачем отримано виконавчі листи.

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Антосік Ірина Олегівна звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просила суд встановити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.08.2024 по справі № 520/12547/24 шляхом встановлення способу виконання рішення шляхом стягнення з Боржника на користь Стягувача залишок недоотриманої суддівської винагороди у розмірі 261 236,95 грн.

В обгрунтування вказаної заяви зазначено, що 30.08.2024 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 75922616 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 520/12547/24 виданого 22.08.2024 року Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області нарахувати та виплатити судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суддівську винагороду з 27 серпня 2021 року до 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року до 01 березня 2023 року включно, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIІІ, у тому числі оплачуваної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, додаткової оплачуваної відпустки за вказаний період, виходячи з щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотків посадового окладу, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 гривень, на 1 січня 2022 року складає 2481 гривня, на 1 січня 2023 року складає 2684 гривні, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

На адресу боржника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (61050, м. Харків, м-н Героїв Небесної Сотні. 36. корп. 2) та стягувача Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 30.08.2024.

До державного виконавця надійшов лист Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, яким повідомлено: «...Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 по справі № 520/12547/24 зобовязано Теріторіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 суддівську винагороду з 27 серпня 2021 року по 31 грудня 2021, з 01 січня 2022 року пдо 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року до 01 березня 2023 вкллючно, у відповідності до вимог ст. 135 Закону України «Про судовустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, у тому числі оплачуванної відпустки з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, додаткової оплачуваної відпустки за вказаний період, виходячи з щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 60 відсотківпосадового окладу, виходячи з прожиткового мінімуму для прцездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 грн., на 1 січня 2022 року складає 2481,00 грн., на 1 січня 2023 року складає 2684,00 грн., з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обовязкових платежів.

Так, теріторіальне управління здійснило розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за періоди: з 27 серпня 2021 року по 31 грудня 2021 року, з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року, з 01 січня 2023 року до 01 березня 2023 року включно (розрахунок на 1-ому аркуші від 27.09.2024 за № 04- 49/426 додається). Загальна сума, яка підлягає доплаті становить 324 517,95 грн., з неї: податок з доходів фізичних осіб 58 413,23 грн., військовий збір 4 867,77 грн. Сума, яка підлягає до виплати ОСОБА_1 становить 261 236,95 грн…

За таких обставин, виконання постанови Харківського окружного адміністратвного суду від 27.06.2024 по справі № 520/12547/24 можливе лише після зміни способу і порядку виконання судового рішення, на підставі частини третьої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII та статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року №2747- IV, шляхом стягнення з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів», відкритої на рівні територіального управління.».

Враховуючи вищенаведене, заявник просить задовольнити вищевказану заяву.

Дослідивши надані матеріали та надаючи правову оцінку вищенавденому, суд вказує наступне.

Повноваження ТУ ДСА України у Харківській області визначаються положеннями статей 154 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон) та Положенням про Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області, затвердженого Головою Державної судової адміністрації України 25.09.2015. Територіальне управління є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня.

Згідно з пунктом другим частини третьої статті 148 Закону ДСА України здійснює функцію головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів.

Пунктом четвертим частини п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 № 2456-VІ визначено, що головний розпорядник бюджетних коштів затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством. Відповідно до положень ст. ст. 3,23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення виключно в рамках бюджетного періоду, який становить один календарний рік який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з частиною першою статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань.

З 19.08.2022 року набув чинності Закон України № 2468-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави", яким, зокрема забороняється відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішень на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, а також прилеглих до неї територій.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, до якого входить Харківська міська територіальна громада. Постановою Кабінету Міністрів України №90 від 31.01.2023 року внесено зміни до до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 6 грудня 2022 р. № 1364 про «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Таким чином, з тексту листа Боржника вбачається факт невиконання рішення за наявності обставин, що істотно ускладнюють своєчасне виконання рішення або роблять його неможливим.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопус та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України. Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам (наприклад КМУ), а останнім своїми нормативно - правовими актами змінювати положення законів чи відстрочувати або розстрочувати виконання рішень судів.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 по справі № 520/12547/24 в повному обсязі можливе лише після зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з боржника на користь стягувача залишок недоотриманої суддівської винагороди.

Недоотримана суддівська винагорода ОСОБА_1 складає 261236,95 грн.

Суд вказує, що відповідно до ч.1-3 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями ч.ч.2 та 3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Згідно зі ст. 2 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до ч.1 ст. 7 вказаного Закону виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Так, положеннями Закону України Про виконавче провадження визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із до ч.3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути ефективним як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути ефективним в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі Аксой проти Туреччини (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що ефективний засіб правового захисту у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №840/3112/18, яка враховується судом при розгляді даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження та примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Отже, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Враховуючи, що в межах даної справи розглядається питання стосовно порушення прав позивача щодо виплати недоотриманої суддівської винагороди, слід враховувати, що розмір і порядок виплати суддівської винагороди визначається виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Конституційне поняття "закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

Суд також вважає за необхідним вказати, що у даній справі суд не здійснює вихід за межі заявлених вимог та не вирішує питання, що не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизує спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості.

Встановлення такого способу виконання направлено на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам прямих норм ст. 124 Конституції України.

Судом також враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Аналізуючи встановлені судом обставини у поєднанні з наведеними нормативними положеннями, а також враховуючи відсутність доказів повного виконання ТУ ДСА України у Харківській області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2024 року в частині виплати позивачу заборгованості суддівської винагороди у сумі 261236,95 грн, суд приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення відповідно до статті 378 КАС України.

Керуючись положеннями ст. ст. 241-243, 248, 256, 294, 295, 371, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Антосік Ірини Олегівни про встановлення або зміну способу і порядку виконання судового рішення від 27.06.2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61001, ) , Державної судової адміністрації України (вул. Липська, буд. 18/5,м. Київ,01601, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Змінити спосіб виконання рішення у справі №520/12547/24 та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2, м. Харків, 61050, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 27 серпня 2021р. по 01 березня 2023року включно у загальній сумі 261 236 (двісті шістдесят одна тисяча двісті тридцять шість) грн.95 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено чим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дати постановлення ухвали.

Суддя Кухар М.Д.