Справа № 380/10882/24
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 рокусправа № 380/10882/24

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області із вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області згідно рішення №61 від 24.04.24 щодо відмови у перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за 2021-2023 роки;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ПФУ у Львівській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії у відповідності до ст.40 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно до поданої заяви, із застосуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2021- 2023 роки;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії у відповідності до ст.40 Закону України №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,згідно до поданої заяви, із застосуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, виплату пенсії провести з врахуванням фактично виплачених сум.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу з 11.07.2006 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Надалі, 01.03.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області позивачку було переведено на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за доцільністю. Позивач зверталась до відповідача 1 із заявою про перерахунок її пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за 2021-2023 роки, однак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №61 від 24.04.2024 їй було відмолено в здійсненні відповідного перерахунку. Позивач вважає вказане рішення відповідача 2 протиправним, адже в даному випадку мало місце призначення пенсії за іншим Законом, а саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відтак при здійсненні її призначення повинен був застосовуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Зазначив, що ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії. Відповідно до вказаної постанови за принципом екстериторіальності подану позивачкою заяву розглядалось Головними управліннями Пенсійного фонду України у Харківській області, і відповідно, за результатами розгляду поданих документів, Головним управлінням ПФУ у Харківській області приймалось рішення №61 від 24.04.2024 про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 даного виду пенсії. На думку відповідача, вищезазначене рішення винесене правомірно з дотриманням норм чинного законодавства з огляду на таке. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 з 10.07.2006 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». 3 01.03.2022 ОСОБА_1 , було переведено на пенсію відповідно до Закону №1058 за доцільністю автоматизованим способом. 17.04.2024 ОСОБА_1 подала заяву про перевід на пенсію відповідно до Закону №1058) з застосуванням середньої заробітної плати за 2021-2023 роки, на що ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було прийнято рішення №61 від 24.04.2024 про відмову у перерахунку пенсії із застосуванням середньої заробітної плати за 2021- 2023 роки. Станом на 01.05.2024 розмір пенсії з надбавками ОСОБА_1 становить 5 176,17 грн.

Щодо застосування показника середньої заробітної плати в Україні, який враховується при призначенні пенсії відповідач повідомив, що нормами чинного законодавства не передбачено застосування середньої заробітної плати, в Україні визначеної частиною другою статті 40 Закону №1058 (за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком) при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком.

Ухвалою судді від 27.05.2024 в справі відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 11.07.2006 перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсії за віком, призначеної у відповідності до Закону України «Про державну службу».

З 01.03.2022 ОСОБА_1 було переведено пенсійним органом на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за доцільністю.

Позивач 17.04.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2021-2023 роки.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 24.04.2024 №61 відмолено ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, оскільки відсутні законні підстави для застування нових показників середньої заробітної плати, а саме: 2023р., для даного виду перерахунку.

Позивач, вважаючи вищезгадане рішення відповідача протиправним, звернулась до суду з метою його скасування.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Згідно приписів ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі Закон №3723-XII), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст. 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 цього Закону особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 ст. 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що у випадку призначення особі пенсії за одним законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком вперше, а не переведення на інший вид пенсії згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV (постанова від 31.01.2019 у справі №639/2751/17, від 11.07.2019 у справі №264/6292/16-а, від 17.01.2020 у справі №591/5266/16-а).

Позивач стверджує, що їй було призначено пенсію за віком згідно з Законом №3723-XII, однак пізніше їй з 01.03.2022 призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV. Відтак позивач вважає, що у вказаному випадку відбулось не переведення позивача з одного виду пенсії на інший вид пенсії в межах одного Закону №1058-ІV, а фактичне її призначення відповідно до вказаного Закону. Тому вона має право на перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV із застосуванням середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення.

Вказане твердження узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.01.2022 №528/639/17, у якій Судом вказано наступне:

«Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що у випадку призначення особі пенсії за одним законом, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком вперше, а не переведення на інший вид пенсії згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV (постанова від 31.01.2019 у справі №639/2751/17, від 11.07.2019 у справі №264/6292/16-а, від 17.01.2020 у справі №591/5266/16-а).

Як встановлено судами, в 2005 році позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. При цьому, призначена позивачу пенсія відповідно до зазначеного закону є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

В свою чергу, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся до відповідача вперше, а тому і призначення позивачеві пенсії за віком відповідно до зазначеного закону є призначенням пенсії вперше.

Враховуючи, що до звернення до відповідача з заявою від 04.04.2017 позивач отримував пенсію за нормами Закону №3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, суди дійшли обгрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, та ухвалили рішення про задоволення позовних вимог».

На підставі викладеного суду доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №61 від 24.04.2024, яким позивачці відмолено в перерахунку пенсії, слід визнати протиправним та скасувати.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу, частина 2 статті 5 КАС України передбачає, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Окрім цього, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту та належного поновлення порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії позивача із застосуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.

При цьому визначивши Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області як суб`єкта, який має виконувати рішення зобов`язального характеру, суд виходив із такого.

Статтею 44 Закону України №1058 врегульований порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України №1058, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції на момент виникнення правовідносин) (далі Порядок №22-1).

Відповідно до п. 1.1 Порядку 22-1 в редакції, що діяла на час звернення позивача до органу Пенсійного фонду, заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1, створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

За приписами п. 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, суд вважає, що аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 зумовлює такі висновки:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Сторонами не заперечується, що заява позивача розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, відтак, з огляду на приписи п. п. 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1, на останнього й має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача, оскільки саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо зобов`язання вчинити дії.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №61 від 24.04.2024 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити з 17.04.2024 перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, з урахування раніше виплачених сум пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М.