Справа № 240/12728/24
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Житомир справа № 240/12728/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 27.02.2024 № 5532/03-16.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 з 23.11.2022 року пенсії за віком, зарахувавши до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи: з 01.09.1980 по 24.02.1983, з 31.03.1983 по 24.05.1986 та з 26.06.1986 по 30.09.1986 відповідно до висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 19.02.2024 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №56 від 26.02.2024 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за відсутності необхідного страхового стажу. Позивач наголошує, що їй протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком, внаслідок чого порушено гарантоване державою право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

На офіційну електронну адресу суду 25.07.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на адміністративний позов, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки на підставі поданих документів до страхового стажу не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки від 31.03.1983 НОМЕР_1 з 31.03.1983 по 24.05.1986, так як запис про звільнення завірено нечітким відтиском печатки, період з 26.06.1986 по 30.09.1986, оскільки дата звільнення і дата наказу на звільнення - 31.09.1986; період навчання з 01.09.1980 по 24.02.1983 згідно диплому НОМЕР_2 від 25.02.1983, оскільки прізвище не відповідає даним витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, щодо підтвердження дошлюбного прізвища. В зв`язку з вищевикладеним вважає, що відсутні законні підстави для зарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача. Страховий стаж позивача, складає 23 роки 06 місяців 02 дні, що не дає підстав для призначення пенсії за віком. А тому, відмова у призначенні пенсії прийнята у відповідності до чинного законодавства.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзив на адміністративний позов не надійшов.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду №01-50В від 10.07.2024 та №01-70В від 12.09.2024 головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в період з 29.07.2024 по 12.08.2024 та з 26.09.2024 по 09.10.2024 включно.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що 19.02.2024 позивач звернувся до управління з заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після реєстрації за принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області та винесено рішення від 26.02.2024 №56 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідачем в обґрунтування свого рішення зазначено, що згідно із наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 років 06 місяці 2 дні. Наголошує, що до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплома НОМЕР_2 від 25.02.1983 з 01.09.1980 по 24.02.1983, оскільки прізвище не відповідає даним витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; періоди роботи згідно трудової книжки з 31.03.1983 по 24.05.1986, оскільки запис завірено нечитабельною печаткою; з 26.06.1986 по 30.09.1986, оскільки дата звільнення і дата наказу на звільнення - 31.09.1986.

Про зміст рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.02.2024 №0600-0210-8/24817.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду із відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 ст. 26 Закону наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Як зазначалось, відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки з 31.03.1983 по 24.05.1986, оскільки запис завірено нечитабельною печаткою; з 26.06.1986 по 30.09.1986, оскільки дата звільнення і дата наказу на звільнення - 31.09.1986.

Надаючи оцінку рішенню відповідача в цій частині, суд враховує наступне.

На момент заповнення трудової книжки позивача вперше, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162 ).

Відповідно до п.2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.

У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: нагородження орденами і медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи в роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження і заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку і статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.11 Інструкції №162 встановлено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідно до записів в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_1 від 31.03.1983 встановлено, що вона наказом від 31.03.1983 №13-ок прийнята в столову №11 та наказом від 26.05.1986 року №100-к звільнена за власним бажанням з 24.05.1986 року. Також, відповідно до записів №3 та №4 трудової книжки позивача вона наказом від 26.06.1986 наказом №4 прийнята на роботу та наказом від 30.09.1986 року №8 звільнена з посади 31.09.1986.

Дані записи відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працювала позивач, а також присутні печатки та підпис керівника підприємства.

Також суд зауважує, що згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами Пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Також, в силу приписів чинного законодавства заповнення трудової книжки працівника здійснюється роботодавцем, а не працівником, і саме підприємство-роботодавець є відповідальним за організацію обліку трудових книжок працівників, в тому числі правильність внесення записів до них.

На працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства (висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17).

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи особи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки надані останнім документи містять усі необхідні реквізити та відомості, які дають право позивачу для зарахування спірних періодів до страхового стажу.

Окрім того, загальновідомим фактом є те, що вересень - дев`ятий місяць року в юліанському та григоріанському календарях. Один із чотирьох місяців, що налічують 30 днів. А тому, можна зробити висновок, що роботодавцем помилково зазначено в трудовій книжці ОСОБА_1 дату " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

З огляду на викладене, відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 31.03.1983 по 24.05.1986 та з 26.06.1986 по 30.09.1986 згідно записів у трудовій книжці позивача, а тому, як наслідок, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 26.02.2024 №56 (вих.№5532/03-16 від 27.02.2024) в цій частині є протиправним.

Щодо незарахування до страхового стажу періоду навчання згідно диплома НОМЕР_2 від 25.02.1983 з 01.09.1980 по 24.02.1983, оскільки прізвище не відповідає даним витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, суд зазначає наступне.

До заяви про призначення пенсії позивачем було подано диплом НОМЕР_2 від 25.02.1983, в якому зазначено, що ОСОБА_2 в 1980 вступила до Ждановського техніку радянської торгівлі і в 1983 році закінчила курс.

Матеріали справи містять копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, який сформований 05.09.2018, та в якому зазначено, що ОСОБА_3 мала прізвище до державної реєстрації шлюбу " ОСОБА_4 ".

У зв`язку із зазначенням різних дошлюбних прізвищ позивача у витязі від 05.09.2018 та у дипломі № НОМЕР_3 від 25.02.1983, відповідачем відмовлено у зарахуванні вказаного періоду навчання до страхового стажу.

Суд наголошує, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 315 ЦПК України: суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відтак, питання встановлення факту, що має юридичне значення, належить до компетенції місцевих загальних судів в порядку цивільного судочинства.

Отже, позивачка не позбавлена права звернутися до місцевого загального суду в порядку, визначеному ЦПК України, з метою встановлення факту належності їй диплома НОМЕР_2 від 25.02.1983.

Окрім того, суд не приймає до уваги наданий позивачем до матеріалів справи витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2, який сформований 16.05.2024, оскільки під час прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 26.02.2024 №6 (вих. №5532/03-16 від 27.02.2024) Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не надавало йому оцінку, у зв`язку з тим, що витяг був виготовлений майже через три місяці після винесення оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Однак, суд роз`яснює, що позивач не позбавлена права подати вказаний витяг до органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву про призначення ОСОБА_1 з 23.11.2022 року пенсії за віком, зарахувавши до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи: з 01.09.1980 по 24.02.1983, з 31.03.1983 по 24.05.1986 та з 26.06.1986 по 30.09.1986 відповідно до висновків суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.9 КАС України).

Згідно із ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача від 19.02.2024 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яке визначене за принципом екстериторіальності відповідно до п.4.2 Порядку.

Відповідно до довідки від 10.05.2022 №1827-8 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання ОСОБА_1 є м.Житомир.

Відповідно до п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі - управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Згідно абзацу шостому підпункту 3, підпункту 4 пункту 4 Положення № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: організовує роботу управлінь Фонду щодо призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці; забезпечує своєчасне і в повному обсязі виплату щомісячного довічного утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, відповідачі входять в єдину систему територіальних органів Пенсійного фонду України.

З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, з метою ефективного захисту права позивача на належне пенсійне забезпечення, суд вважає за необхідне зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.02.2024 про призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання позивача.

Враховуючи, що судом обрано інший спосіб захисту порушеного права, ніж просив позивач, позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд, згідно ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області не доведено правомірність прийнятого рішення, а тому позовні вимоги слід задовольнити у вищевказаній частині.

Розподіл судових витрат проводиться судом відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н,40009. РНОКПП/) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 26.02.2024 №56 (вих.№5532/03-16 від 27.02.2024) в призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.02.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 18 жовтня 2024 р.

18.10.24