Справа № 500/4838/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4838/24

21 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (далі - ТОВ БМБУД, Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Відділ, відповідач) про скасування постанови №067279 від 23.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

23.07.2024 начальником Відділу винесено постанову №067279 щодо застосування до ТОВ БМБУД адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн за відсутність у водія на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III), а саме: індивідуальної контрольної книжки.

Товариство не погоджується з такою постановою, зазначає, що транспортний засіб (далі - ТЗ) самоскид МАЗ 6501С5-584-000, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , не перебував у володінні ТОВ «БМБУД» та не міг використовуватися ним для здійснення перевезень на комерційній основі, бо його з 01.04.2024 орендує Приватне підприємство «Тіерра» (далі ПП «Тіерра») на підставі договору оренди №01/04/24 від 01.04.2024. ПП «Тіерра» 05.06.2024 надавало послуги перевезення щебню ТОВ «Лазер-Ленд».

Товариство стверджує, що ним 05.06.2024 не надавалися послуги з перевезення ТЗ самоскид МАЗ 6501С5-584-000, номерний знак НОМЕР_1 , не підписувалась та не видавалась товарно-транспортна накладна (далі ТТН) №866 від 05.06.2024. Водій, який здійснював перевезення вантажу, не перебував у трудових відносинах з позивачем.

Також ТОВ «БМБУД» вказує, що не мало можливості долучити відповідні документи при розгляді справи, який відбувся 23.07.2024, бо лише 31.07.2024 отримало повідомлення поштовим зв`язком про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Не погодившись з прийнятою постановою позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

29.08.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує. Вказує, що 05.06.2024 при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевірено ТЗ марки МАЗ з номерним знаком НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 . Водієм для перевірки надано ТТН №866 від 05.06.2024, відповідно до якої здійснювалося перевезення вантажу (щебінь), автомобільним перевізником зазначено ТОВ БМБУД.

Інших документів, зокрема, договорів чи тимчасових реєстраційних талонів, які б підтверджували використання даного ТЗ, особою відмінною від Товариства на момент проведення перевірки пред`явлено не було, так само як і не було надано жодних пояснень з даного приводу. З огляду на те, що ТЗ є вантажним, у разі передачі його у користування іншим особам позивач мав передбачити його використання, у тому числі і для перевезення вантажів, та оформити вказану передачу належним чином.

Під час перевірки встановлено, що у водія при здійсненні перевезень вантажу відсутня індивідуальна контрольна книжка водія. Зважаючи на виявлене порушення, складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №АР055800 від 05.06.2024. В акті зафіксовано порушення вимог абзаців третього, сімнадцятого частини першої статі 60 Закону № 2344-III.

Щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, то відповідач зазначає, що такий розгляд було призначено на 23.07.2024, про що позивача повідомлено листом. Відповідно до трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» за номером 465, вказаний лист перебував у точці видачі 13.07.2024, отже позивач мав можливість отримати вказане повідомлення завчасно до розгляду справи.

Обов`язок відповідача повідомити суб`єкта господарювання про розгляд справи обмежується лише надісланням виклику на розгляд справи. Фактичні обставини одержання надісланого виклику знаходяться за межами компетенції відповідача та не можуть впливати на розгляд справи про накладення штрафу. Відправник не знає і не може знати, хто саме та за яких обставин отримує поштове відправлення і чи отримує взагалі. Тому відправник не може відповідати за доставку кореспонденції.

Відповідач вважає, що ним вжито усіх заходів щодо належного повідомлення позивача про розгляд справи, оскільки здійснено повідомлення у спосіб, визначений Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2006 № 1567 (далі Порядок №1567).

З огляду на безпідставність та необгрунтованість аргументів позивача, відповідач просить відмовити у позові повністю (а.с.43-49).

У відповіді на відзив представник Товариства зазначає, що водій ОСОБА_1 згідно з наказом ТОВ «БМБУД» № 54К від 27.05.2024 не перебував у трудових відносинах з Товариством, а тому воно не може забезпечувати цього водія копією договору оренди транспортного засобу чи будь-якими іншими документами. Щодо зазначення в ТТН назви Товариства, то це є наслідком укладення договору або заявки на надання послуг з перевезення. Однак у разі не укладення такого договору або заявки, будь-яке зазначення назви Товариства не створює юридичних фактів чи правових наслідків для останнього та не підтверджує його статус як перевізника. Між ТОВ «БМБУД» та ТОВ «Лезер-Ленд» (вантажоотримувач) відсутній договір про надання послуг з перевезення вантажів. Однак між ПП «Тіерра» (користувачем ТЗ) та ТОВ «Лезер-Ленд» (вантажоотримувач) наявний договір, про що ПП «Тіерра» зазначило у відповіді на запит позивача та підтвердило факт надання послуг з перевезення.

Автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу (а.с.69-71).

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд, дослідивши письмові докази та вивчивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ «БМБУД» () з 20.12.2016 зареєстроване як юридична особа; основним видом діяльності якого є будівництво доріг та автострад, серед додаткових видів діяльності: вантажний автомобільний транспорт, надання в оренду вантажних автомобілів, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.5-9).

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті відповідно до графіка проведення рейдових перевірок у період з 03.06.2024 по 09.06.2024 (а.с.55) та направлення на рейдову перевірку 31.05.2024 №003522 (а.с.55 зворот) у період з 03.06.2024 по 09.06.2024 проводилась перевірка на окремо визначених ділянках дороги маршрутах руху, в тому числі на адміністративно-територіальній одиниці Чернівецької області: місто Чернівці, А/ДН10, А/ДН03, А/ДМ19, Чернівецька область.

У ході рейдової перевірки 05.06.2024 на автомобільній дорозі А/ДМ-19 499 +070 Доманово-Чернівці-Порубне перевірено транспортний засіб марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , власник Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг-Україна», під керуванням водія ОСОБА_1 , посвідчення водія НОМЕР_5 , який здійснював перевезення вантажу згідно з ТТН №866 від 05.06.2024, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №055800 (а.а.17, 56-57).

Відповідно до наданої водієм під час перевірки ТТН від 05.06.2024 №866 автомобільним перевізником вантажу вказано ТОВ «БМБУД» (а.с.56 зворот).

Під час проведення перевірки виявлено, серед іншого, порушення вимог статті 34 Закону № 2344-III, пункту 6.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі Положення №340), а саме: відсутня індивідуальна контрольна книжка (транспортний засіб заводом-виробником не обладнано тахографом). Водій від пояснень та підпису відмовився.

11.07.2024 Відділом державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (за місцем знаходження ТОВ «БМБУД») рекомендованим поштовим відправленням № 465 направлено позивачу за адресою: 47734, Тернопільська область, Тернопільський район, село Настасів, вулиця Плебанівка, 712/9, запрошення (вих. № 58466/37/24-24) на розгляд справи 23.07.2024 (а.с.58). Лист вручений позивачу 31.07.2024 (а.с.59).

Постановою Відділу від 23.07.2024 №067279 на підставі абзацу третього частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до ТОВ «БМБУД» застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000,00 грн за відсутність у водія документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону №2344-III (у водія відсутня індивідуальна-контрольна книжка, при цьому транспортний засіб не обладнано повіреним та діючим тахографом) (а.с.26, 59 зворот-60).

Не погодившись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, Товариство звернулося до суду з цим позовом.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон №2344-III, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2344-ІII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Згідно з абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За змістом частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Як установлено частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №2344-ІII, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

У пункті 15 Порядку №1567 визначений виключний перелік питань, що перевіряється контролюючими особами під час здійснення рейдової перевірки, зокрема, в частині виконання вантажних перевезень перевіряється: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Як установлено пунктами 20, 21 Порядку №1567, виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З акта перевірки слідує, що при здійсненні 05.06.2024 внутрішнього перевезення вантажу транспортним засобом, що перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг-Україна», водій не надав індивідуальної контрольної книжки водія (транспортний засіб не обладнано повіреним та діючим тахографом).

Статтею 48 Закону №2344-ІII визначено вимоги до організації внутрішніх перевезень вантажів. Так, згідно з частинами першою та другою статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-III передбачена відповідальність автомобільних перевізників за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вжите в частині другій статті 48 Закону №2344-III словосполучення «інші документи, передбачені законодавством» означає, що перелік документів згідно з вказаною нормою не є вичерпним.

Така конструкція норми зумовлена обов`язками, які Закон №2344-III покладає на автомобільного перевізника.

Зокрема, статтею 34 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства.

Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/18241; далі - Інструкція №385).

Згідно з пунктом 1.3 розділу І Інструкції №385 її положення поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). За визначенням, наведеним у пункті 1.4 розділу I Інструкції №385, перевізники - це суб`єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом.

Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку установлені Положенням №340, яке розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України Про автомобільний транспорт, Про дорожній рух.

Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (пункт 1.3 розділу I Положення №340).

Вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами (пункт 6.1 розділу VI Положення №340).

Вимога щодо наявності тахографа у транспортному засобі при виконанні внутрішніх перевезень вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 до 12 тонн чинна з 01.06.2015 (відповідно до пункту 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №40).

Як установлено пунктом 6.3 розділу VI Положення №340, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

З аналізу наведених норм слідує, що індивідуальна контрольна книжка водія (в разі необладнання транспортного засобу тахографом) є документом, наявність якої необхідна під час перевезення перевізником вантажу, та є «іншим документом, передбаченим законодавством» в розумінні частини другої статті 48 Закону №2344-ІІІ.

Аналогічний підхід щодо застосування наведених норм Інструкції №385 та Положення №340 викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2023 у справі №340/5660/22.

У постанові від 11.02.2020 у справі №820/4624/17 Верховний Суд також зауважував на тому, що положеннями статті 48 Закону №2344-III визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі необладнання транспортного засобу тахографом, які передбачені Інструкцією №385 та Положенням №340.

Завдяки зазначеним документам здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку у випадку відсутності тахографа.

Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаних документів під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезень.

У цій справі позивач не заперечує факту відсутності індивідуальної контрольної книжки у водія. Заперечення ТОВ «БМБУД» мотивовані тим, що воно не виступало перевізником 05.06.2024 у спірних правовідносинах. З цього приводу суд зазначає таке.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (статті 33 Закону № 2344-III).

Верховний Суд, аналізуючи наведені положення законодавства у постанові від 19.10.2023 у справі № 640/27759/21 зазначив, що в контексті належного установлення автомобільного перевізника, щодо якого проводиться перевірка, варто виходити із того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

У постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20 Верховний Суд, вирішуючи питання щодо визначення належного суб`єкта, відповідального за порушення законодавства про автомобільний транспорт зауважував на тому, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж. При цьому, автомобільний перевізник не може визначатися тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб (адже такі дані не завжди можуть збігатися) або зі слів водія.

Аналогічні висновки за схожих обставин справи викладені Верховним Судом у постановах від 23.08.2023 у справі № 600/1407/22-а, від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21, від 12.10.2023 у справі № 280/3520/22.

Тобто, положення статті 60 Закону № 2344-III не можуть бути застосовані до особи, яка не є учасником правовідносин, щодо яких компетентним органом проводиться перевірка дотримання законодавства про автомобільний транспорт (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 у справі № 620/18215/21).

У цій справі суд встановив, що ТЗ самоскид МАЗ 6501С5-584-000, Y3M6501C5M0000822, який був об`єктом рейдової перевірки 05.06.2024, переданий в строкове платне володіння та користування ТОВ «БМБУД» як лізингоодержувачу від лізингодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг-Україна» на підставі договору фінансового лізингу №850-ЛВ-МСБ-Ф-243 від 16.08.2021 (а.с.11-16). На час перевірки власником ТЗ є Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг-Україна», про що зазначено у свідоцтві про реєстрацію ТЗ (а.с.57).

Позивач зазначає, що передав з 01.04.2024 самоскид МАЗ 6501С5-584-000, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 орендарю ПП «Тіерра», про що надав суду копію договору оренди №01/04/24 від 01.04.2024 та акта приймання передачі до цього договору (а.с.22-23). Строк дії оренди до 31.08.2024, тобто на 4 місяці.

Такі пояснення суд оцінює критично, з таких підстав.

По перше, про такі обставини водій не інформував інспекторів Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки та не надав відповідних документів про передачу ТЗ в оренду, які позивач надає до суду.

По друге, позивачу як лізингоодержувачу за умовами договору фінансового лізингу №850-ЛВ-МСБ-Ф-243 від 16.08.2021 заборонено надавати об`єкт лізингу третім особам без письмового дозволу лізингодавця (крім штатних працівників лізингоодержувача та інших фізичних осіб, право керування яких оформлене відповідно до вимог чинного законодавства України); лізингоодержувач не має права надавати об`єкт лізингу в користування (сублізинг/оренду та за іншими договорами) без письмового дозволу лізингодавця або передавати права та обов`язки за договором впродовж строку лізингу будь-якій іншій третій особі (підпункти 5.2.6, 5.2.7 пункту 5.2 договору).

Наданий примірник договору оренди №01/04/24 від 01.04.2024, укладений між ТОВ «БМБУД» (орендодавцем) та Приватним підприємством «Тіерра» (орендарем), не містить письмового погодження з лізингодавцем та власником транспортного засобу самоскида МАЗ 6501С5-584-000 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг-Україна», що ставить під сумнів дійсність такого договору оренди.

По третє, у ТТН №866 від 05.06.2024, наданій водієм ОСОБА_1 під час рейдової перевірки інспекторам Укртрансбезпеки перевізником вказано саме ТОВ «БМБУД» (а.с.56 зворот).

Товарно-транспортна накладна це ще один з документів, який водій під час здійснення перевізником перевезення вантажів автомобільним транспортом зобов`язаний пред`явити особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, про що зазначено в частині другій статті 48 Закону №2344-III.

Наведений у статті 1 Закону №2344-IIІ термін товарно-транспортна накладна має таке визначення: це єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пунктів 11.1, 11.2 глави 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568; далі Правила №363), основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.

При цьому у главі 1 Правил №363 терміни і поняття мають таке значення: замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів; перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами; транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 11.1 цих же Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках (пункт 11.3 Правил №363).

Враховуючи те, що ТТН виписує саме замовник (тобто вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів, за визначенням у главі 1 Правил №363), то такий замовник не міг припуститися помилки, вказуючи відомості про перевізника в ТТН №866 від 05.06.2024, відмінні від дійсного перевізника. Замовник вказав перевізником саме того суб`єкта господарювання, з яким уклав договір про перевезення вантажів - ТОВ «БМБУД».

Стосовно того, що водій ОСОБА_1 на момент перевірки не перебував у трудових відносинах із ТОВ «БМБУД», то суд ухвалою про відкриття провадження у справі від 19.08.2024 витребував у позивача копію додатку 1 до Податкового розрахунку суд доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного податку за травень, червень 2024 року на підтвердження відсутності трудових відносин з водієм транспортного засобу, що перевірявся посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті 05.06.2024.Такі докази Товариство не надало. Саме такі податкові розрахунки за травень-червень 2024 року про сплату податків за найманих працівників є достовірним доказом перебування у трудових відносинах з Товариством або відсутності трудових відносин, а не лише копія наказу про звільнення працівника з роботи, яку надав позивач.

Відтак, оцінюючи усі докази у сукупності, які подані учасниками під час розгляду цієї справи, а також ті, що надавалися під час проведення рейдової перевірки особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, суд вважає, що саме позивач як перевізник має нести адміністративно-господарську відповідальність у спірних правовідносинах.

Щодо недотримання порядку розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, то суд враховує таке.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту №055800 від 05.06.2024 було призначено на 23.07.2024, про що ТОВ БМБУД повідомлено рекомендованим листом.

Отже, відповідач інформував перевізника відповідно до пункту 26 Порядку №1567 про розгляд справи рекомендованим порядком. Проте на час розгляду справи Товариство не було обізнане про розгляд справи, позаяк таке повідомлення тривалий час зберігалося в оператора поштового зв`язку (з 13.07.2024 по 31.07.2024) та отримане позивачем лише 31.07.2024 (а.с.59).

Разом з тим, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17 про те, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростувати вину у суді, та у зв`язку із цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Тому суд вважає, що такі процедурні порушення не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови за наявності складу правопорушення.

На користь висновку суду про те, що такі процедурні порушення не можуть бути підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу свідчать і висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, де Верховний Суд зазначив, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Підсумовуючи викладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін письмовими доказами, суд дійшов переконання, що приймаючи постанову від 23.07.2024 №067279 про застосування адміністративно-господарського штрафу відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, які визначені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (вулиця Текстильна, 30, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 41037833) до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вулиця Тролейбусна, 12, місто Тернопіль, 46027, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39816845) про скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 жовтня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.