Справа № 520/16689/24
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 р. № 520/16689/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Владислава Єгупенка,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 22.12.2023 №0, №0, №0.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Разом з тим, у відзиві міститься клопотання відповідача розгляд справи проводити за участю представника ГУ ДПС у Харківський області, повідомивши про дату та час її розгляду.

З приводу вказаного клопотання суд зазначає наступне.

Так, дана справа не належить до тієї категорії справ, які в розумінні пунктів 1 - 6 частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС України повинні бути розглянуті судом виключно за правилами загального позовного провадження.

Суд дійшов висновку про можливість та доцільність розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Також, відповідачем не доведено того, що у спрощеному провадженні він позбавлений повноцінно брати участь у справі, а саме подавати заяви по суті, клопотання, докази, тощо.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотанні відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.2? пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 31.08.2023 № 3736-п, виданого Головним управлінням ДПС у Харківській області, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 20.04.2022.

Результати проведеної контролюючим органом перевірки були оформлені актом від 27.10.2023 № 32331/20-40-24-10-07/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , (податковий номер НОМЕР_2 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 20.04.2022» (далі за текстом - Акт), згідно якого встановлені наступні порушення: п.177.1, п.177.2, п.177.4, п. 177.5 ст.177 Податкового кодексу України від 2755-VI від 02.12.2010р., зі змінами та доповненнями в частині заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на 95882,61 грн.; п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010р. із змінами та доповненнями, встановлено заниження податкового зобов`язання з військового збору на суму 7990,22 грн; п.п. 49.18.5 п. 49.18 ст. 49, п. 177.5 ст. 177 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. зі змінами та доповненнями, а саме не своєчасне надання податкової декларації про майновий стан та доходи декларації за 2022 рік.

Контролюючим органом були винесені податкові повідомлення-рішення на підставі Акту, зокрема, податкове повідомлення-рішення від 22.12.2023 № 0 (форма «Р») на загальну суму 101504,25 грн., що стосується порушення, викладеного у п.1 вищенаведеного переліку, податкове повідомлення-рішення від 22.12.2023 № 0 (формаР ) на загальну суму 8458,69грн., що стосується порушення, викладеного у п. 2 вищенаведеного переліку, податкове повідомлення-рішення від 22.12.2023 № 0 на суму 340,00 грн., що стосується порушення, викладеного у п.3 вищенаведеного переліку.

Не погодившись із прийнятими відповідачем податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Правовідносини з приводу оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім тих, що обрали спрощену систему оподаткування з 01.01.2011 врегульовані розділом IV Податкового кодексу України

Згідно з пунктом 1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

За змістом пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до підпункту 177.5.3 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи та суми сплати за торговий патент на підставі документального факту їх сплати.

Враховуючи положення Податкового кодексу України, фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування має право включити до складу витрат суми витрат, якщо вони документально підтверджені первинними документами, пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця, безпосередньо пов`язані з отриманням доходів, фактично сплачені, товари (послуги) фактично отримані фізичною особою-підприємцем.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає закон України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі по тексту - Закон №996-XIV).

Відповідно до положень статті 1 Закону №996-XIV бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону №996-XIV).

При цьому податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою та другою статті 9 Закону №996-ХІV, повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

З урахуванням наведеного, визначальною ознакою витрат в податковому обліку є їх безпосередній зв`язок з господарською діяльністю платника податку. Витрати мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 ) як суб`єкт господарювання (номер державної реєстрації 0000464) перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області (Зачепилівська ДПІ) з 02.08.2011.

Згідно реєстраційних даних, що відповідають інформації наявної в Акті перевірки, господарська діяльність припинена за власним бажанням 20 квітня 2022 року.

Господарська діяльність у період охоплений перевіркою (01.01.2017 по 20.04.2022) здійснювалась відповідно обраному коду економічної діяльності (КВЕД №47-11 - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами) у господарській одиниці (кафе) за адресою: АДРЕСА_2 .

Після проведення державної реєстрації припинення господарської діяльності, позивачем отримано запит контролюючого органу від 01.09.2023 №45810/6/20-40-24-10-17 про надання інформації та її документального підтвердження стосовно виявленої розбіжності між задекларованим доходом та виторгом PPO (наявним в інформаційно-аналітичних системах контролюючого органу) за звітні 2019 та 2021 роки.

Позивачем на Запит контролюючого органу надано пояснення стосовно обставин виникнення розбіжності та документальне підтвердження задекларованого доходу.

Головним управлінням ДПС у Харківській області на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 та статті 79 ПК України, у зв`язку із отриманням від державного реєстратора відомостей щодо припинення підприємницької діяльності платника податків ОСОБА_1 (податковий номер ) видано наказ від 31.08.2023 №3736-п (наказ №3736-п), та призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом складено Акт від 27.10.2023 року №32331/20-40-24-10-07/, яким встановлено порушення в частині несвоєчасного подання податкової декларації про майновий стан і доходи (для підприємців) за 2022 рік, несвоєчасне подання звітів з акцизного податку, заниження бази оподаткування військового збору.

Контролюючим органом у підпункті 2.1 пункту 2 розділу II «Описова частина» Акту перевірки здійснювалась перевірка правильності ведення обліку, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору від здійснення господарської діяльності, зокрема досліджувалась правильність визначення загального оподатковуваного доходу, документально підтверджених витрат, пов`язаних з діяльністю, чистого оподатковуваного доходу.

Згідно інформації з таблиці Акту (ст.12) за результатами перевірки визначення загального оподатковуваного доходу, контролюючим органом встановлено розбіжність між податковими деклараціями про майновий стан і доходи: від 02.02.2020 № за звітний 2019 рік та від 07.02.2022 № за звітний 2021 рік, із встановленими проведеною перевіркою даними із виторгу PPO.

За результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом зроблено висновок про розбіжність між задекларованим доходом (у податковій декларації про майновий стан і доходи від 07.02.2022 №) із виторгом РРО (згідно інформаційно-аналітичних систем контролюючого органу) за звітний (податковий) період - 2021 рік.

Відповідач вважає, що наявна розбіжність свідчить про заниження позивачем бази оподаткування податку на доходи фізичних осіб та військового збору на загальну суму - 407 755,96 гривень.

На підставі висновків про заниження бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військового збору за 2021 рік, контролюючий орган зазначив про заниження позивачем податкових зобов`язань, а саме: розбіжність із фактично сплачених позивачем зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму - 83 396,07 гривень; розбіжність із фактично сплачених позивачем зобов`язань з військового збору на загальну суму - 6 116,34 гривень.

Разом з тим, в адміністративному позові позивач зазначила, що висновки про наявність заниження бази оподаткування не можуть гуртуватись виключно на підставі виторгу PPO (який сформовано на підставі баз даних ДПС), оскільки не враховують дійсні обставини справи та не містять належного дослідження первинних документів, що суперечить характеру документальної перевірки.

Також, в Акті перевірки наводяться обставини (в тому числі посилаючись на надану позивачем інформацію у відповідь на Запит контролюючого органу) про проведення центром сервісного обслуговування реєстраторів розрахункових операцій у період з 17 вересня по 24 вересня 2021 року, заміни фіскального блоку PPO (модель - MINI-T400ME, заводський номер ПБ, фіскальний номер ), в тому числі було проведено заміну внутрішньої версії програмного забезпечення 4101-9, у зв`язку з чим, після видачі PPO з ремонту здійснено операції з відновлення фіскальної пам`яті реєстратора-розрахункових операцій.

Відновлення фіскальної пам`яті реєстратора розрахункових операцій передбачено пунктом 33 «Порядку технічного обслуговування та ремонту реєстраторів розрахункових операцій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2004 №601, яким визначено, що несправний фіскальний блок реєстратора підлягає заміні на новий, опломбований виробником.

При цьому в новому фіскальному блоку відновлюється інформація із щомісячних звітів реєстратора за останніх три роки.

Порядком реєстрації, опломбування та застосування реєстраторів розрахункових операцій за товари (послуги), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547, встановлено, що фіскальний блок - невід`ємна складова частина PPO, за допомогою якої забезпечуються реєстрація обороту, визначення розміру податків та зборів, встановлених чинним законодавством, керування механізмом друкування чеків і звітів, виведення інформації на індикатори цього PРO.

Згідно пункту 14 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі за текстом - Закон №265), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вводити в експлуатацію, проводити технічне обслуговування без порушення раніше здійсненого належним чином опломбування PPO, ремонтувати PPO через центри сервісного обслуговування (далі за текстом - ЦСО) в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статті 14 Закону №265 ЦСО зобов`язані у разі виходу з ладу PPO забезпечувати відновлення його роботи протягом 7 робочих днів. У разі незабезпечення ЦСО гарантійного ремонту PPO не пізніше сьомого робочого дня з дня прийняття в ремонт PPО ввести в експлуатацію належним чином зареєстрований на суб`єкта господарювання резервний PPO.

Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, контролюючим органом враховано та досліджено обставини, що призвели до необхідності проведення технічного обслуговування та подальшої заміни внутрішньої версії програмного забезпечення 4101-9.

Крім того, надане позивачем письмове пояснення та документальне підтвердження, у тому числі Акт несправності фіскального блоку від ЦСО, обставин відновлення фіскальної пам`яті не враховані відповідачем при визначенні загального оподатковуваного доходу.

Суд зазначає, що сума виявленої контролюючим органом розбіжності дорівнює сумі відновленого у фіскальній пам`яті виторгу PPO (за період серпень 2018 року по серпень 2021 року).

Разом з тим, такі дії контролюючого органу можуть призвести до повторного оподаткування виторгу PPO, який було відновлено у фіскальній пам`яті, та який включено до складу доходу у минулих податкових періодах.

Крім того, в Акті перевірки контролюючим органом зазначено, що перевірка правильності визначення загального оподатковуваного доходу за період з 01.01.2017 по 20.04.2022, здійснена на підставі первинних документів; виторгів PPO та чекиівпо MINI-T 400ME; даних з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України.

Відповідно до пункту 6 глави 4 розділу II Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 використання КОРО, зареєстрованої на PPO, передбачає наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено PPО; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії - здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій.

Разом з тим, п. 6 глави 4 розд. II Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 передбачено, що суб`єкт господарювання має забезпечити збереження щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України.

Збереження суб`єктом господарювання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в паперовій та/або електронній формі здійснюється у будь-який зручний та не заборонений чинним законодавством спосіб.

Суб`єкт господарювання має забезпечити збереження щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в паперовій та/або електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Кодексу.

Z-звіт це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті і занесенням її до фіскальної пам`яті РРО згідно з п. 3 розділу I Порядку №417. Роздрукований за допомогою РРО Z-звіт називається фіскальним звітним чеком. Фіскальна пам`ять РРО це запам`ятовуючий пристрій у складі РРО для разового внесення, зберігання і багатократного зчитування підсумкової інформації про обсяг розрахункових операцій, яку неможливо змінити або знищити без пошкодження самого пристрою (ст. 2 Закону про РРО). Таким чином, за допомогою Z-звіту до фіскальної пам`яті РРО щодня вноситься інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій за цей день, і її вже неможливо змінити у подальшому.

За своїм призначенням Z-звіт - це денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та внесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора, у якому містяться дані денного виторгу.

Збереження суб`єктом господарювання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в паперовій та/або електронній формі здійснюється у будь-який зручний та не заборонений чинним законодавством спосіб.

При цьому спосіб збереження суб`єктом господарювання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в паперовій та/або електронній формі має забезпечити (у тому числі під час проведення перевірки) можливість візуального перегляду такого Z-звіту для підтвердження факту оприбуткування готівки та повноти обліку здійснених розрахункових операцій.

Дані наданих для перегляду Z-звітів в паперовій та/або електронній формі мають співпадати з даними електронних копій таких Z-звітів, що містяться у фіскальній пам`яті РРO та/або на фіскальному сервері контролюючого органу.

Суд зазначає, що у випадку встановлення розбіжності між виторгом PPO (наявним в базах даних ДПС) з даними податкових декларацій, контролюючий орган повинен дослідити показники КОРО (виторг в Z-звітах), з метою співставлення виторгів та встановлення причини розбіжності.

Проте, в Акті перевірки відсутні зауваження контролюючого органу щодо порядку ведення, реєстрації, заповнення КОРО, проте, при визначенні загального оподатковуваного доходу показники КОРО із вкладеннями у вигляді щоденних Z-звітів, не враховано.

Позивач в адміністративному позові посилається на те, що необхідність у заміні внутрішньої версії програмного забезпечення виникла внаслідок внесених змін до Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронний розрахункових документів затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13.

Наказом Міністерства фінансів України 08.06.2021 №329 встановлено вимогу до 01 жовтня 2021 року, версії реєстраторів розрахункових операцій внутрішнього програмного забезпечення які включені до Держреєстру PPO, за наявності технічних можливостей мають бути доопрацьовані їх виробниками (постачальниками) з метою забезпечення можливості виконання всіх вимог до форми і змісту розрахункових документів, відповідно до цього наказу.

Позивач посилається на те, що з метою дотримання вимог законодавства, в тому числі з відображення на фіскальних чеках реєстратора-розрахункових операцій всіх необхідних обов`язкових реквізитів, позивач звернувся до ЦСО, який на підставі Договору від 07.07.2017 №19-17 надавав послуги з обслуговування та ремонту реєстраторів-розрахункових операцій позивача.

З метою підтвердження обставин проведення ЦСО ремонтних робіт із заміни фіскального блоку PPO (модель - MINI-T400ME, заводський номер ПБ, фіскальний номер ), в тому числі заміни внутрішньої версії програмного забезпечення 4101-9, представником позивача направлено адвокатський запит від 10.05.2024 №100524/01 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_3 ).

З матеріалів справи убачається, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 направлено лист від 14.05.2024, яким підтверджено обставини проведення ремонтних робіт із заміни фіскального блоку PPO (модель - MINI-Т400МЕ, заводський номер ПБ, фіскальний номер ), та надано підтверджуючі документи.

Виявлена контролюючим органом розбіжність самостійно задекларованого доходу із виторгом PPO (згідно баз даних ДПС) за 2021 рік, виникла у зв`язку із проведенням операції з відновлення фіскальної пам`яті, проте, контролюючим органом не досліджено обставини виникнення розбіжності та безпідставно невраховане пояснення (документальне підтвердження) плакатника податків, що свідчить про передчасність та необґрунтованість висновків Акта перевірки.

З огляду на положення пункту 38.1 статті 38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відновлений виторг PPO у фіскальній пам`яті позивачем був задекларований у податкових деклараціях про майновий стан і доходи, оподаткований та перерахований до бюджетних рахунків, у зв`язку з чим не містить ознак об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військового збору, визначеного контролюючим органом в ході проведення документальної позапланової перевірки.

Висновки контролюючого органу про заниження бази (об`єкта) оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором у розмірі- 407 755,96 гривень, зроблені на підставі розбіжності, що виникла внаслідок проведення операції з відновлення фіскальної пам`яті реєстратора-розрахункових операцій, у зв`язку з чим прийняті на підставі таких висновків податкові повідомлення-рішення від 22.12.2023 №0, №0 можуть призвести до повторного оподаткування виторгу.

Крім того, перевіркою достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору від здійснення господарської діяльності, контролюючим органом встановлено розбіжність між задекларованим у податковій декларації про майновий стан і доходи від 02.02.2020 № та виторгом PPO (наявним у базах даних ДПС) за звітний 2019 рік, у загальній сумі - 124 925,24 гривень.

З огляду на зміст Акту перевірки (ст.14), контролюючий орган (із посиланням на письмові пояснення позивача) посилається на обставини виникнення розбіжності у сумі - 124 925,24 гривень у 2019 році, а саме факт помилкового проведення через PPO суми реалізації горілки «Неміроф» об`ємом 0,5 л. у кількості 561 шт, із вартістю 222,00 гривні за одиницю.

Також, контролюючий органо зазначив про складання позивачем 30 серпня 2019 року Акта про скасування помилково проведеної через PPO суми розрахунків, який було надано 16 вересня 2019 року до канцелярії Головного управління ДПС у Харківській області разом із пояснювальною запискою.

Пунктом 8 глави III Порядку № 547 встановлено, що якщо сума коштів, виданих при поверненні товару чи рекомпенсації раніше оплаченої послуги, перевищує 100 грн., матеріально відповідальна особа господарської одиниці або особа, яка безпосередньо здійснює розрахунки, повинна скласти акт про видачу коштів. В акті необхідно зазначити дані документа, що встановлює особу покупця, який повертає товар (відмовляється від послуги), відомості про товар (послугу), суму виданих коштів, номер, дату і час видачі розрахункового документа, який підтверджує купівлю товару (отримання послуги).

Такий самий акт складається під час скасування помилково проведеної через PPO суми розрахунку або помилково вибраної форми оплати (готівка, картка, кредит тощо). В акті зазначаються дані про помилкову суму та реквізити розрахункового документа.

Акти про видачу коштів та акти про скасування помилково проведеної через PPO суми розрахунку, помилкової форми оплати зберігаються протягом трьох років.

При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати зазначені акти контролюючим органам під час проведення перевірки.

Так, позивач зазначає, що станом на дату початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки сплинув термін зберігання (3 роки) Акту про скасування помилково проведеної через PPO суми розрахунків, який був складений 30 серпня 2019 року, але позивачем було надано вказаний акт до перевірки та 16 вересня 2019 року нарочно надано безпосередньо до Головного управління ДПС у Харківській області.

За таких обставин, контролюючий орган був обізнаний про обставини помилково проведеної позивачем операції через РРО 30 серпня 2019 року, зокрема в Акті перевірки деталізовано обставини помилково проведеної операції, при цьому відсутні зауваження до змісту Акту «про скасування помилково проведеної через PPO суми розрахунків».

У свою чергу, Акті перевірки не містить обґрунтування необхідності включення до складу річного оподатковуваного доходу суми помилково проведеної операції PPО, всупереч дійсним обставинам справи, контролюючим органом зроблено висновок про заниження бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військового збору.

Зокрема, позивач у позові зазначає, що під час здійснення контролюючим органом перевірки правомірності включення до складу витрат вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, відсуне придбання горілки «Неміроф» об`ємом 0,5 л. у кількості 561 шт., що свідчить про неможливість реалізувати зазначену кількість однієї товарної позиції, та підтверджує помилкове проведення розрахункової операції через PPO.

Контролюючим органом в Акті перевірки встановлено, що структура загального оподатковуваного доходу позивача складається із виторгу PPO, в свою чергу, виторг PPO сформований за рахунок реалізації товарів підакцизної групи.

Виходячи із змісту пункту 2.8.3 II розділу «Описова частина» Акта перевірки, контролюючим органом під час перевірки дотримання позивачем вимог розділу VI «Акцизний податок» Кодексу, встановлено порушення виключно в частині несвоєчасного подання податкових декларацій з акцизного податку за серпень 2021 року та травень 2022 року.

Також, в Акт перевірки контролюючим органом зроблено висновок про співставлення виторгу (РРО), чеків продажу, які зберігаються в системі зберігання та збору даних РРО ДПС та декларацій платника акцизного збору за 2017-2022 роки, розбіжностей не встановлено.

Суд зазначає, що у випадку виявлення контролюючим органом заниження загального оподатковуваного доходу, похідним та послідовним є висновок про заниження бази оподаткування акцизним податком, враховуючи що платником податків здійснювалась реалізація виключно товарів підакцизної групи.

З урахуванням вищенаведеного, висновки контролюючого органу про наявність заниження загального оподатковуваного доходу за 2019 рік гуртуються на розбіжності, яка виникла внаслідок помилково проведеної 30 серпня 2019 року розрахункової операції через PPO на загальну суму - 124 925,24 гривень.

Судовим розглядом встановлено, що позивач вжив всіх необхідних заходів із фіксування помилково проведеної розрахункової операції, в тому числі з належного повідомлення контролюючого органу про дану обставину.

Відповідно до пункту 112.1 статті 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності (пункт 112.2 статті 112 ПК України).

Згідно з підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору).

З матеріалів справи встановлено, що контролюючим органом було проведено документальну позапланову перевірку, яка, зокрема, передбачає проведення контрольно-перевірочних заходів у приміщенні контролюючого органу, на підставі зібраних документів та наданих платником податків документів та пояснень особи, відносно якої перевірка проводиться.

Разом з тим, відповідачем під час проведення вказаної перевірки не взято до уваги пояснення позивача та документи, надані ним до перевірки. Контролюючим органом, при визначенні загального оподатковуваного доходу, не висловлено зауважень до наданих позивачем пояснень, обставини наведені в поясненнях не враховано у висновках Акта перевірки.

При цьому, сама по собі розбіжність не може свідчити про заниження бази оподаткування, та потребує від контролюючого органу вжиття заходів з перевірки обставин виникнення розбіжності ще до початку проведення документальної перевірки, в тому числі шляхом проведення відповідного аналізу.

На запит контролюючого органу, позивачем надано вмотивовану відповідь та документально підтверджено обставини виникнення розбіжності (відновлення фіскальної пам`яті PPO та помилкове проведення розрахункові операції), проте, контролюючим органом не надано належної оцінки обставинам виникнення розбіжності та під час проведення документальної позапланової перевірки, не спростовано та не наведено будь- яких зауважень щодо пояснень позивача.

Щодо посилання відповідача про ненадання позивачем документів, що підтверджують обставини відновлення виторгу РРО, у зв`язку із заміною фіскального блоку, суд зазначає, що Акт від 27.10.2023 №32331/20-40-24-10-07/ не містить інформації про запитування контролюючим органом вищенаведених документів, докази про ненадання платником податків таких документів в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, як зазначалося, в акті перевірки наявне посилання на пояснення платника податків щодо проведення операції з відновлення фіскальної пам`яті з наданими відповідними документами.

Відповідно до пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Методичними рекомендаціями щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків затвердженими наказом Державної податкової служби України від 04 вересня 2020 року № 470 (далі - Методичні рекомендації) визначено порядок дій посадових осіб контролюючого органу з організації роботи у разі ненадання платником податків документів до перевірки в інших випадках.

Відповідно до підпункту 1.4.7.3 пункту 1.4 розділу 1 «Організація та проведення перевірок платників податків» у разі ненадання платником податків під час проведення перевірки відповідних документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для її здійснення, складається відповідний акт, який реєструється у Спеціальному журналі реєстрації актів у порядку, передбаченому підпунктом 1.4.5 пункту 1.4 цього розділу цих Методичних рекомендацій, а також вживаються заходи щодо документування цих фактів у відповідних розділах (додатках) до акта перевірки з наведенням переліку документів, які не надано (за необхідності - згрупованих за типами).

Суду не надано доказів на підтвердження складення посадовою особою відповідача, відповідальною за проведення перевірки Актів відповідно до положень вищезазначених норм права щодо ненадання документів або відмови у наданні документів в ході проведення документальної позапланової перевірки позивача.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний адвокатський запит від 10.05.2024 №100524/01 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_3 ), який направлений представником позивача з метою підтвердження обставин проведення ЦСО ремонтних робіт із заміни фіскального блоку РРО (модель -MINI-T400ME, заводський номер ПБ, фіскальний номер ), в тому числі заміни внутрішньої версії програмного забезпечення 4101-9.

У відповідь на адвокатський запит представника позивача, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 надано відповідь листом від 14.05.2024, яким підтверджено обставини проведення ремонтних робіт із заміни фіскального блоку РРО (модель -MINI-T400ME, заводський номер ПБ, фіскальний номер ), та надано підтверджуючі документи, які наявні в матеріалах справи.

Щодо доводів відповідача в частині відсутності документального підтвердження помилково-проведеної операції із застосуванням реєстратора-розрахункових операцій, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.278 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України система обліку даних реєстраторів розрахункових операцій це інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій та програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

Так, виходячи з аналізу положень зазначеної норм, система СОД РРО є інформаційною та має допоміжний характер для збору і збереження даних. Вона не є первинним документом, а лише допоміжним інструментом для забезпечення фіскальної дисципліни.

З урахуванням викладеного, висновки контролюючого органу про умисне заниження позивачем бази оподаткування, які зроблені виключно на підставі відсутності інформації в СОД РРО, не можна визнати обґрунтованими. Більш того, у наданих до матеріалів справи документах наявні підтвердження виправлення позивачем помилки.

Порядком реєстрації та застосування реєстраторів розрахункових операцій, що застосовуються для реєстрації розрахункових операцій за товари (послуги) затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.06.2016 № 547 визначена послідовність дій платника податків у випадку помилково-проведеної операції через реєстратор розрахункових операцій, зокрема необхідність складання Акту помилково-проведеної операції РРО, який згідно відмітки ГУ ДПС у Харківські області отримано 16 вересня 2019 року.

Контролюючим органом в Акті перевірки зазначені обставини помилково проведеної операції, проте відсутні зауваження до змісту Акту про скасування помилково проведеної через РРО суми розрахунків, а також відсутня інформація стосовно невідображення такої операції в СОД РРО, про що зазначається контролюючим органом у відзиві.

Під час судового розгляду контролюючим органом не надано доказів на підтвердження порушення податкового законодавства позивачем під час проведеної перевірки.

Суд зазначає, що висновки за результатами перевірки повинні ґрунтуватися на оцінці усіх наявних обставин, що мають значення для визначення наявності податкового правопорушення, повинні бути вмотивованими та обґрунтованими.

Принцип обґрунтованості рішення покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у справі.

Висновки Акта перевірки, складеного відповідачем за результатами проведеної документальної позапланової перевірки не містять обґрунтування зазначених податкових правопорушень, не містять спростувань доводів платника податків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 22.12.2023 №0, №0, №0.

У пункті 110 рішення у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаг" та Вуліч проти Швеції" Європейський суд з прав людини визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

В процесі судового розгляду податковий орган не надав належних доказів вчинення позивачем податкових правопорушень та не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється за правилами ст.139 КАС України.

Разом з тим, позивачем до суду подано заяву, в якій він просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_2 ), 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок у якості витрат на правову допомогу.

Відповідачем були подані заперечення на вказану заяву позивача, в яких він просив у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи клопотання про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката, заявлене позивачем, суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які має сплатити позивач у цій справі, визначений положеннями договору № 0104/24-ПД-02 від 01 квітня 2024 року про надання правової (правничої) допомоги, додаткової угоди №1 від 21 травня 2024 року до Договору (Додаткова угода №1).

Положеннями 5.2 Договору вбачається, що обсяг та зміст наданої правової допомоги, а також розмір гонорару за правову допомогу, надану згідно з п. 2.1. цього договору, встановлюється за взаємною домовленістю Сторін та визначається у додаткових угодах до цього договору.

Пунктом 5.6. Договору встановлено, що оплата за надану правову допомогу здійснюється Клієнтом шляхом переказу грошових коштів на безготівковий рахунок Адвокатського об`єднання у строк, узгоджений Сторонами, але не пізніше 5 (п`яти) банківській днів з моменту підписання Сторонами акту наданих послуг, якщо інший порядок оплати не визначений у додатковій угоді до цього договору.

Положеннями пунктів 1, 2 Додаткової угоди №1 встановлено, що Сторони дійшли взаємної згоди про те, що відповідно до умов Договору Адвокатське надає послуги з консультування та подальшого судового оскарження результатів проведеної Головним управлінням ДПС у Харківської області фактичної перевірки.

Сторонами визначено обсяг та зміст правової допомоги, необхідної для оскарження результатів проведеної документальної позапланової перевірки, визначено розмір гонорару за правову допомогу, пов`язану із судовим оскарженням, а саме: первинна консультація з питання правомірності анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість - 1 000 грн.; підготовка адвокатського запиту до Головного управління ДПС у Харківській області - 500 грн.; підготовка адвокатського запиту до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - 500 грн.; підготовка аналітичної довідки щодо актуальної судової практики - 1000 грн.; підготовка позовної заяви - 14000 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц.

Відповідачем по справі надано до суду заперечення на заяву позивача, в яких він просив у задоволенні клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Доводи податкового органу про ненадання позивачем детального розрахунку часу, витраченого адвокатом, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги суд вважає необґрунтованими, оскільки Договором такий розрахунок не передбачений. Натомість від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів кількості часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21, що враховується судом при вирішенні питання відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Також, Верховний Суд в постанові від 03 березня 2021 року у справі №640/18964/17 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В той час, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (постанова Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 року по справі №826/9047/16.

Отже, враховуючи предмет позову, заперечення відповідача щодо стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у розмірі 14000 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Харківській області від 22.12.2023 №0, №0, №0.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн. (чотирнадцять тисяч гривень).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Владислав ЄГУПЕНКО