Справа № 400/6297/24
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/6297/24

Перша інстанція: суддя Мороз А. О.,

повний текст судового рішення

складено 09.09.2024, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брушковської Олени Василівни про закінчення виконавчого провадження від 20.06.2024 року ВП №74587116.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 року відкрито провадження у справі.

27.08.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі відповідно до п.8 ч.1 ст.238 КАС України. Клопотання мотивовано тим, що під час розгляду справи відбулось фактичне виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/3525/19 про поновлення ОСОБА_1 з 09.09.2019 року на посаді, аналогічній посаді старшого оперуповноваженого в управління боротьби з наркозлочинністю (у складі кримінальної поліції) ГУНП в Миколаївській області.

Також представником позивача подана заява від 27.08.2024 року про відшкодування витрат на правову допомогу, понесені у зв`язку із розглядом справи в сумі 20000,00 грн. та повернення судового збору в сумі 969,00 грн..

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року клопотання позивача про закриття провадження у справі задоволено та провадження у справі закрито на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Також цією ухвалою позивачу повернуто судовий збір в розмірі 968,96 грн. та стягнуто з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн..

Не погоджуючись з такою ухвалою в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн., та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволені заяви позивача про розподіл судових витрат від 27.08.2024 року.

Отже, апелянт погоджується з правомірністю оскарженої ухвали лише в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн..

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брушковською Оленою Василівною 29.03.2024 року відкрито виконавче провадження №74587116 за виконавчим листом №400/3525/19, виданим 19.03.2024 року Миколаївським окружним адміністративним судом про поновлення ОСОБА_1 з 09.09.2019 року на посаді, аналогічній посаді старшого оперуповноваженого в управління боротьби з наркозлочинністю (у складі кримінальної поліції) ГУНП в Миколаївській області.

20.06.2024 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брушковською Оленою Василівною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №74587116 відповідно до п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погодившись з правомірністю постанови відповідача від 20.06.2024 року ВП №74587116 про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В ході розгляду даної справи наказом ГУНП в Миколаївській області від 29.07.2024 року №626 о/с поновлено з 09.09.2019 року майора поліції ОСОБА_1 старшим оперуповноваженим 1-го відділу управління боротьби з наркозлочинністю, звільнивши його з посади старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Миколаївського районного управління поліції.

Підстава: рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 року (справа №400/3525/19) та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2024 року (справа №400/3525/19).

Як вже зазначено вище, клопотання представника позивача від 27.08.2024 року про закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст. 238 КАС України ґрунтується на тому факті, що під час розгляду даної справи було виконано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/3525/19 про поновлення ОСОБА_1 з 09.09.2019 року на посаді, аналогічній посаді старшого оперуповноваженого в управління боротьби з наркозлочинністю (у складі кримінальної поліції) ГУНП в Миколаївській області.

Задовольняючи таке клопотання та закриваючи провадження у даній справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України, суд першої інстанції погодився з доводами представника позивача, які викладені у його клопотанні від 27.08.2024 року про закриття провадження у справі.

Задовольняючи оскарженою ухвалою заяву представника позивача про повернення судового збору, суд першої інстанції послався на положення п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Задовольняючи оскарженою ухвалою заяву представника позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, відповідно до ч.2 ст.238 КАС України, суд при закритті провадження у справі також вирішує і питання про розподіл між сторонами судових витрат, до яких та повернення судового збору з бюджету, до яких згідно п.1 ч.3 ст.132 КАС України належать і витрати на професійну правничу допомогу. А враховуючи відсутність чіткого правового регулювання розподілу судових витрат у разі закриття провадження на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України, то необхідно керуватися принципом, за яким судові витрати несе та зі сторін, з вини якої виникли такі витрати.

З цих підстав, а також застосовуючи принцип обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг та враховуючи закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн..

Як вже зазначено вище, апелянт не погоджується з оскаржуваною ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Обґрунтовуючи неправомірність такого рішення суду першої інстанції, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не встановлено та не підтверджено факт порушення відповідачем прав та інтересів позивача, а оскаржена позивачем постанова про закінчення виконавчого провадження від 20.06.2024 року ВП №74587116 не була визнана протиправною та не скасована.

Надаючи оцінку оскарженій ухвалі суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Саме позивач визначає способи захисту своїх прав шляхом викладення у позовній заяві позовних вимог.

Відповідно до обраних позивачем способів захисту у даному спорі, предметом оскарження у цій справі є постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Брушковської Олени Василівни про закінчення виконавчого провадження від 20.06.2024 року ВП №74587116.

Зі змісту цієї постанови слідує, що правовою підставою для закінчення виконавчого провадження стали положення п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, спірною постановою відповідача від 20.06.2024 року ВП №74587116 виконавче провадження закінчено внаслідок його невиконання боржником та направлення виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Таким чином, звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено саме негативним впливом спірної постанови відповідача від 20.06.2024 року ВП №74587116 на права та інтереси позивача.

Пункт 8 ч.1 ст.238 КАС України, на підставі якого суд першої інстанції закрив провадження у цій справі, передбачає, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких доказів того факту, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, самостійно усунув (виправив) те порушення прав та інтересів, яке стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, тобто скасував спірну постанову від 20.06.2024 року ВП №74587116.

В клопотанні представника позивача від 27.08.2024 року про закриття провадження у справі також не вказано на самостійне скасування відповідачем спірної постанови від 20.06.2024 року ВП №74587116.

Натомість, як слідує з матеріалів справи, фактичне виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/3525/19 відбулось на підставі зазначеного вище наказу ГУНП в Миколаївській області від 29.07.2024 року №626 о/с.

При цьому, винесена раніше спірна постанова відповідача від 20.06.2024 року ВП №74587116 про закінчення виконавчого провадження залишається діючою і не скасована.

В рамках розгляду даної справи суд першої інстанції не давав правової оцінки спірній постанові відповідача від 20.06.2024 року ВП №74587116, та не встановлював фактів порушення відповідачем прав та інтересів позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для закриття провадження у даній справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України відсутні.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, передбачені ч.3 ст.317, абз.2 ч.1 ст.319 КАС України.

Згідно з цими нормами, встановлене під час даного апеляційного перегляду порушення судом першої інстанції норм процесуального права у вигляді безпідставного застосування п.8 ч.1 ст.238 КАС України не є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції незалежно від доводів апеляційної скарги.

Виходячи з цього та враховуючи межі доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року в частині закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України, а також в частині повернення позивачу судового збору не може бути скасована.

В той же час, ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.09.2024 року в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу підлягає скасуванню, оскільки, по-перше КАС України не містить положень, які б покладали на відповідача суб`єкта владних повноважень обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на правову допомогу у випадку закриття провадження у справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України, а по-друге у даній справі не встановлено факту порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача, та не встановлена протиправність спірної постанови відповідача від 20.06.2024 року ВП №74587116, яка є предметом оскарження у даній справі.

Виходячи з цього, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу за наслідками закриття судом першої інстанції провадження у даній справі на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України.

Підсумовуючи все вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення питання про відшкодування позивачу витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн..

Наведені вище висновки колегії суддів є підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат від 27.08.2024 року.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.320, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2024 року в частині стягнення з відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн..

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача від 27.08.2024 року про відшкодування витрат на правову допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька