Справа № 420/25599/24
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі судді Бутенка А.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області №90 від 22.04.2024р. про відмову в призначенні пенсії;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №90 від 03.06.2024р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати: - до страхового стажу роботи Позивачки періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 . - до страхового стажу роботи період навчання згідно диплому №5325800 від 27.06.1988р. - до спеціального (пільгового стажу) період роботи з 07.05.1997р. по 30.04.2004р. у санаторії «Аркадія» у подвійному розмірі. - до страхового стажу період роботи з 01.09.1992р. по 01.12.1996р. у фірмі «Чарівниця» швачкою верхнього жіночого одягу 6 тарифного розряду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати Позивачці пенсію з моменту звернення, а саме з 15.04.2024р. довічно.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії з підстави відсутності необхідного страхового стажу. Вважаючи рішення протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом.

04.09.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що порядок та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 визначено Законом № 1058-IV. Згідно п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Відповідно до п.п. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок 22-1), передбачено, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах надаються: - довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видана підприємством, установою, організацією відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу (у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктами 1-6, 8 частини другої, частиною третьою статті 114 Закону та пунктом 2-3 розділу XVПрикінцеві положення Закону). У разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника, пільговий стаж підтверджується комісією з питань підтвердження стажу роботи, що зараховується до стажу для призначення пенсії, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105. В разі наявності в трудовій книжці записів з виправленнями або недостовірних чи неточних записів про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. - документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці( для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо важкими умовами праці за списком №1 або із шкідливими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року). Узагальнюючи вищезазначене, Головні управління вірно застосували норми закону при розгляді заяв про призначення пенсії Позивача.

07.10.2024 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву в обґрунтування якого зазначено, що відповідно абзацу другому ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому при призначенні, перерахунку та виплаті пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області керується нормами чинного пенсійного законодавства. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Отже, органи Пенсійного фонду наділені виключними повноваженнями щодо призначення, перерахунку та виплати пенсій. Згідно вищевказаного рішення вік Позивача на момент звернення становить 50 років. Страховий стаж Позивача на момент звернення становить 40 років 02 місяці. Пільговий стаж Позивача на момент звернення становить 14 років 05 місяців. Таким, чином, вищевказаним рішенням Позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058 ІV, у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку 55 років.

Заяви чи клопотання від сторін не надходили.

Процесуальні дії, вчинені судом.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.04.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.2005 року, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке уповноважено розглядати заяву ОСОБА_2 від 20.02.2024 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №90 від 22.04.2024 року відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.07.1988р, оскільки записи на титульній сторінці власника трудової книжки внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № ПО, (до цього-Порядок, затверджений постановою Держкомітету СРСР з праці та соціальних питань №162 від 20.06.1974р.).

Зміна імені з « ОСОБА_3 » (російською мовою) на « ОСОБА_3 » внесено без посилання на документ, не завірено відтиском печатки та підписом відповідальної особи.

Також до страхового стажу не зараховано період навчання згідно диплому №5325800 від 27.06.1988р, оскільки диплом виданий на прізвище « ОСОБА_4 », що не відповідає паспортним даним заявниці. Документ про зміну прізвище не надано.

До спеціального стажу не зараховано періоди згідно довідки №03-16/165 від 09.04.2024р, оскільки довідка не відповідає формі такої довідки згідно додатку № 5 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. (далі - Порядок), в частині підписів відповідальних осіб; а саме - відсутній підпис головного бухгалтера. Довідки про відсутність даної посади не надано.

Окрім того, в довідці неповністю вказано посилання на розділ, підрозділ Списку №2 - зазначено лише розділ. Також у вищевказаній довідці не вказане конкретне робоче місце, за яким працювала заявниця (згідно наявних наказів про проведення атестацій, атестації проводились за різними робочими місцями).

В призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, визначеного п. 2 ч. 2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.05.2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Згідно принципу екстериторіальності заяву та документи позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення № 90 від 03.06.2024 року про відмову у призначені пільгової пенсії за віком, відповідно пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (Список № 2) у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу по Списку №2.

Страховий стаж особи становить 32 роки 10 місяців 15 днів.

Пільговий стаж особи відсутній.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи з 01.09.1992 по 01.12.1996, оскільки у трудовій книжці відсутня підстава звільнення, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58.

До пільгового стажу не зараховані періоди роботи згідно пільгової довідки від 23.04.2024 №03-16/198, оскільки вона не відповідає додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зі змінами, а саме довідка містить один підпис та не зазначена інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Також до ЕПС не долучене доручення про право підпису документів головою комісії з реорганізації.

Окрім того, в довідці неповністю зазначене посилання на розділ, підрозділ Списку №2 (зазначено лише розділ).

Згідно акту перевірки від 22.04.2024 №1500-1002-1/3761 не можливо підтвердити пільговий характер роботи заявниці, оскільки ім`я, зазначене в первинних документах, на підставі яких видана пільгова довідка, не відповідає даним паспорту.

Період роботи з 07.05.1997 по 30.04.2004 не зарахований до стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки надана довідка від 09.04.2024 №03-16/164 не містить інформації про перебування (неперебування) у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В призначенні пенсії відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу по Списку №2.

Вважаючи рішення протиправними позивач звернулася до суду з цим позовом.

Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Згідно статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Зокрема, підпунктом «д» пункту 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Висновки суду.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 444/2480/16-а.

При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стажвстановлюєтьсяна підставіінших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області №90 від 22.04.2024 року при обрахунку страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.07.1988р, оскільки записи на титульній сторінці власника трудової книжки внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № ПО, а саме зміна імені з « ОСОБА_3 » (російською мовою) на « ОСОБА_3 » внесено без посилання на документ, не завірено відтиском печатки та підписом відповідальної особи; не зараховано період навчання згідно диплому №5325800 від 27.06.1988р, оскільки диплом виданий на прізвище « ОСОБА_4 », що не відповідає паспортним даним заявниці; стажу не зараховано періоди згідно довідки №03-16/165 від 09.04.2024р, оскільки довідка не відповідає формі такої довідки згідно додатку № 5 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р., в частині підписів відповідальних осіб, а саме - відсутній підпис головного бухгалтера. Окрім того, в довідці неповністю вказано посилання на розділ, підрозділ Списку №2 - зазначено лише розділ. Також у вищевказаній довідці не вказане конкретне робоче місце, за яким працювала заявниця (згідно наявних наказів про проведення атестацій, атестації проводились за різними робочими місцями).

Щодо не зараховання до стархового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 04.07.1988 р, оскільки записи на титульній сторінці власника трудової книжки внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінюсту України, Мінпраці України, Міністерства соціального захисту України № 58 від 29.07.1993р., а саме зміна імені з « ОСОБА_3 » (російською мовою) на « ОСОБА_3 » внесено без посилання на документ, не завірено відтиском печатки та підписом відповідальної особи, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , а саме на внутрішньому боці обкладинки, зазначено, що ім`я « ОСОБА_3 » виправлено на підставі свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 16.05.1969 року, виданого Волище-Полівською сільською радою Теопільського району Хмельницької області. Запис засвідчено печаткою Одеської дирекції сигналізації та зв`язку та підписом в.о. начальника з кадрових питань.

Крім того, запис про зміну прізвища позивача з ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , також внесено на підставі свідоцтва про шлюб та засвідчене печаткою відділу кадрів Обласного управління побутового обслуговування населення Одеської фабрики індивідуального пошиву/ремонту одягу та завірене підписом начальна відділу кадрів.

Так, згідно з п. 2.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомтруда СРСР від 02.06.1974 №162 (чинна на дату заповнення титульної сторінки трудової книжки позивача), заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну з дня прийняття на роботу.

Згідно п. 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Постановою Держкомтруда СРСР від 02.06.1974 №162, першу сторінку (титульний листок) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства(або печатка відділу кадрів) на якому вперше заповнюється трудова книжка.

Окрім того, спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів та поставлення печаток є підприємство роботодавець.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів вбачається, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Отже, не зарахування трудової діяльності позивача згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 з підстав відсутності посилання на документ, печатки та підпису відповідальної особи про зміну ім`я з « ОСОБА_3 » (російською мовою) на « ОСОБА_3 » на титульній сторінці трудової книжки є безпідставними та протиправним.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання згідно диплому № НОМЕР_3 від 27.06.1988 року, оскільки диплом виданий на прізвище « ОСОБА_4 », що не відповідає паспортним даним заявниці.

Згідно з дипломом № НОМЕР_4 , виданого 27.06.1988 року ОСОБА_7 в період з 01.09.1986 р. по 27.06.1988 р. навчалась в середньому професійно-технічному училищі №28 м. Одеси та отримала кваліфікацію кравець жіночого верхнього одягу.

Так, дійсно у дипломі наявна помилка щодо прізвища позивачки, а саме невірно вказане прізвище « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_8 ».

Відповідно до записів 1-2 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 вбачається, що з 01.09.1986 р. по 27.06.1988р. позивачка навчалась в СПТУ №28 м. Одеси. Запис внесений на підставі диплому №352800 від 27.06.1988 року.

Суд також звертає увагу, що по батькові, рік народження особи, на ім`я якої видано трудову книжку, співпадає з іменем, по батькові та роком народження заявниці, які зазначені в дипломі.

Крім того номер диплому та дата видачі повністю співпадають з номером та датою диплому зазначеному у трудовій книжці позивачки.

Враховуючи викладене, а також факт того, що трудова книжка НОМЕР_1 містить записи про період навчання позивачки з посиланням на дату і номер видачі диплома, суд дійшов висновку про протиправну відмову Головного управління ПФУ у Вінницькій області у зарахуванні до стажу роботи позивача періоду навчанні в середньому професійно-технічному училищі №28 м. Одеси в період з 01.09.1986 р. по 27.06.1988 р.

Стосовно доводів Головного управління ПФУ у Вінницькій області про те, що до стажу не зараховано періоди згідно довідки №03-16/165 від 09.04.2024р, оскільки довідка не відповідає формі такої довідки згідно додатку № 5 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р., в частині підписів відповідальних осіб, а саме - відсутній підпис головного бухгалтера. Окрім того, в довідці неповністю вказано посилання на розділ, підрозділ Списку №2 - зазначено лише розділ. Також у вищевказаній довідці не вказане конкретне робоче місце, за яким працювала заявниця (згідно наявних наказів про проведення атестацій, атестації проводились за різними робочими місцями), суд зазначає наступне.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку № 637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону № 1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках, а саме за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Відповідно до записів 12-14 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка у період 07.05.1997 року по 30.04.2004 року працювала на посаді молодшої медичної сестри в санаторії «Аркадія».

Вказані обставини підтверджуються довідкою про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 03-16/165 від 09.04.2024 року, виданою Державним закладом «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Аркадія» Міністерства охорони здоров`я України».

Суд звертає увагу, що вказана довідка № 03-16/165 від 09.04.2024 року відповідає Додатку № 5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637.

На підставі наказу МОЗ України від 22 травня 2009 року № 139-0 назву «Санаторій «Аркадія» МОЗ України» змінено на «Державний заклад «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Аркадія» МОЗ України».

Державний заклад «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Аркадія» МОЗ України» є закладом охорони здоров`я, що забезпечує лікування хворих на неактивні форми туберкульозу органів дихання, сечостатевої системи, органів зору та контактних осіб із хворими у вогнищах туберкульозу з супутніми неспецифічними хронічними захворюваннями органів дихання.

Крім того, суд зазначає, що довідка № 03-16/165 від 09.04.2024 року в повному обсязі підтверджує відомості трудової книжки позивачки про період її роботи, та підтверджує право позивачки на зарахування вказаного вище періоду до пільгового стажу за Списком №2. При цьому, вказана довідка підписана головою комісії з реорганізації та старшим інспектором з кадрів.

Суд зазначає, що відсутність підпису бухгалтера у довідці, відомості якої відповідають відомостям трудової книжки позивача, не може слугувати самостійною та достатньою підставою для неврахування періодів роботи позивача до його пільгового стажу з огляду на їх підтвердження відомостями трудової книжки позивача та уточнюючою довідкою та може вважатися формальною підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області №90 від 22.04.2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно на пільгових умовах, прийняте без урахування усіх обставин, які мали значення для їх прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 90 від 03.06.2024 року до страхового стажу не зарахований період роботи з 01.09.1992 по 01.12.1996 роки, оскільки у трудовій книжці відсутня підстава звільнення, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58; до пільгового стажу позивача не зараховані періоди роботи згідно пільгової довідки від 23.04.2024 №03-16/198, оскільки вона не відповідає додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зі змінами, а саме довідка містить один підпис та не зазначена інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Також до ЕПС не долучене доручення про право підпису документів головою комісії з реорганізації. Окрім того, в довідці неповністю зазначене посилання на розділ, підрозділ Списку №2 (зазначено лише розділ); період роботи з 07.05.1997 по 30.04.2004 не зарахований до стажу у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки надана довідка від 09.04.2024 №03-16/164 не містить інформації про перебування (неперебування) у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; згідно акту перевірки від 22.04.2024 №1500-1002-1/3761 не можливо підтвердити пільговий характер роботи заявниці, оскільки ім`я, зазначене в первинних документах, на підставі яких видана пільгова довідка, не відповідає даним паспорту.

Щодо не зарахування до страхового стажу період роботи з 01.09.1992 по 01.12.1996 роки, оскільки у трудовій книжці відсутня підстава звільнення, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 №58, суд зазначає наступну.

Відповідно до записів 10-11 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 у період з 01.09.1992 року по 01.12.1996 року позивачка працювала на посаді кравчинею верхнього жіночого одягу 6 тарифного розрядку у фірмі «Чарівниця», підстава наказ № 2 від 01.09.1992 року.

Суд повторно звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Стосовно тверджень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про те, що довідка від 23.04.2024 року №03-16/198 не відповідає додатку 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зі змінами, а саме довідка містить один підпис та не зазначена інформація про перебування у відпустках без збереження заробітної плати. Також до ЕПС не долучене доручення про право підпису документів головою комісії з реорганізації. Окрім того, в довідці неповністю зазначене посилання на розділ, підрозділ Списку №2 (зазначено лише розділ).

Так суд ще раз зазначає, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Суд повторно зазначає, що довідка № 03-16/168 від 23.04.2024 року в повному обсязі підтверджує відомості трудової книжки позивачки про період її роботи, та підтверджує право позивачки на зарахування вказаного вище періоду до пільгового стажу за Списком №2. При цьому, вказана довідка підписана головою комісії з реорганізації.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно не зарахувало до пільгового стажу період роботи згідно довідки № 03-16/168 від 23.04.2024 року, а саме період роботи позивачки з 07.05.1997 року по 30.04.2004 року у санаторії «Аркадія».

Щодо тверджень Головного управління про те, що згідно акту перевірки від 22.04.2024 року №1500-1002-1/3761 не можливо підтвердити пільговий характер роботи заявниці, оскільки ім`я, зазначене в первинних документах, на підставі яких видана пільгова довідка, не відповідає даним паспорту.

Слід зазначити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.1992 №442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, стаж пільгової роботи підтверджується результатами атестації робочих місць за умовами праці після 22.08.1992.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Державний заклад «Спеціалізований (спеціальний) санаторій «Аркадія» МОЗ України» є закладом охорони здоров`я, що забезпечує лікування хворих на неактивні форми туберкульозу органів дихання, сечостатевої системи, органів зору та контактних осіб із хворими у вогнищах туберкульозу з супутніми неспецифічними хронічними захворюваннями органів дихання.

Згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ і доповнення до нього від 10 липня 2003 року № 1110-1V та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ, період роботи до 01.01.2004 року зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

На підставі наказу №83 від 13.09.1996 року «Про підсумки атестації робочих місць», затверджено протокол №1 від 09.09.1996 року засідання комісії з атестації робочих місць в санаторії «Аркадія».

Так, відповідно до наказу №93 від 10.07.1997 року підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, розділу ХХІV, пункту «А», зокрема, для палатної санітарки.

Згідно з наказом №63 від 26.08.2004 року «Про підсумки проведення атестації робочих місць по умовам праці молодшої палатної медсестри», підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, розділу ХХІV, пункту «А», молодшій палатній медсестрі.

Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Слід зазначити, що у вказаних списках міститься: позиція 2260000а Список №2 від 16.01.2003 року № 36: Молодший медичний персонал, який безпосередньо обслуговує хворих у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах.

При цьому, суд зазначає, що довідки № 03-16/165 від 09.04.2024 року та №03-16/198 від 23.04.2024 року в повному обсязі підтверджують відомості трудової книжки позивачки про період її роботи, та підтверджує право позивача на зарахування вказаного вище періоду до пільгового стажу за Списком №2.

Крім того наявні в матеріалах справи докази, а саме накази №93 від 10.07.1997 року, №162 від 19.12.2002 року та №63 від 26.08.2004 року вказують на проведення атестації робочого місця позивача.

Щодо не зарахування до стажу періоду роботи з 07.05.1997 по 30.04.2004 роки у подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення, оскільки надана довідка від 09.04.2024 року №03-16/164 не містить інформації про перебування (неперебування) у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно зі ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до розділу 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

В зазначених закладах і установах право на призначення пенсії за вислугу років мають право: лікарі та середній медичний персонал.

Відповідно до примітки 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 не передбачено необхідності підтвердження роботи в структурному лікувальному закладі для визначення чи підтвердження спеціального стажу.

Так, у довідці №03-16/164 від 09.04.2024 року вказано періоди знаходження позивачки у відпустках та вказана специфіка роботи санаторію «Аркадія», а саме, що заклад забезпечує лікування хворих на неактивні форми туберкульозу.

Відповідно до ст. 60 закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи до 01.01.2004 року зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Згідно з довідками №03-16/165 та №03-16-/198 робоче навантаження позивачки становило повний робочий день, що при відповідному стажі роботи дає право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №2 розділу «Охорона здоров`я та соціальна допомога».

Пунктом «а» розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 мають молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах.

Відповідно до розділу XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016р. №461, право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 мають молодші медичні сестри (санітарки-прибиральниці) патологоанатомічних бюро, центрів, відділень, прозекторських, моргів. Працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Відповідно до Листа-роз`яснення Міністерства праці України від 04.12.1996р. №06/1- 4088 «Про деякі питання, пов`язані з визначенням пільгових пенсій», Міністерство праці разом із Міністерством охорони здоров`я України розглянули питання, пов`язані з визначенням пільгових пенсій середньому і молодшому медичному персоналу, який безпосередньо обслуговує хворих, по Списку № 2, розділу XXIV, визначає, що безпосереднє обслуговування хворих - це робота, виконання якої здійснюється в умовах контакту медичного працівника і пацієнта: виконання діагностичних і лікувальних процедур, заходів по догляду за хворими, створювання відповідного лікувально-оздоровчого режиму відповідно до кваліфікаційних вимог за посадою.

Відповідно до п.6 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення, Міністерства праці України від 10.05.1994року №01-3/406-02-2 «Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах», якщо в Списках № 1 і 2 зазначені виробництва (в даному випадку - згідно розділу XXIV «Установи охорони здоров`я і соціального захисту» Списку № 2) без переліку професій і посад, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі працівники цих виробництв незалежно від назви професії або посади, яку вони займають.

Враховуючи вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно відмовило у зарахуванні періоду роботи з 07.05.1997 року по 30.04.2004 року у подвійному розмірі, оскільки матеріалами справи повністю підтверджено характер та період роботи позивачки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 90 від 03.06.2024 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням зазначеного, з метою належного захисту права позивача на соціальний захист суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ; період навчання згідно диплому № НОМЕР_3 від 27.06.1988 року; періоди роботи з 07.05.1997 року по 30.04.2004 року у санаторії «Аркадія» у подвійному розмірі; періоди роботи з 01.09.1992 року по 01.12.1996 року у фірмі «Чарівниця» швачкою верхнього жіночого одягу 6 тарифного розряду.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.04.2024 року про призначення пенсії та прийняти рішення за наслідками розгляду такої заяви у встановленому законодавством порядку з урахуванням висновків суду.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Щодо позовних вимог про призначення пенсії з моменту звернення, судом встановлено наступне.

Відповідно до абз 13 п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п.4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Враховуючи вищевикладене, оскільки згідно Порядку №22-1 після розгляду відповідної заяви (про перерахунок (призначення) пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший) структурним підрозділом Пенсійного органу за принципом екстериторіальності, електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії, суд прийшов до висновку, що обов`язок щодо вчинення відповідних дій про зарахування відповідного стажу, вчинення дій щодо розгляду заяв про призначення пенсії лежить на Пенсійному фонді, до якого зверталась особа із відповідною заявою.

Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Отже, суд не може перебирати на себе функції, які відносяться до виключної компетенції органів Пенсійного фонду, зокрема-функції щодо перерахунку пенсії та зобов`язувати відповідача прийняти те чи інше рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 752/20012/16-а, від 12 червня 2018 року у справі № 800/248/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 825/1602/17 та від 05 березня 2019 року у справі № 2040/6320/18.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 ч.2 ст.245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути пропорційно з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 969,00 грн.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №90 від 22.04.2024 року про відмову в призначенні пенсії.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №90 від 03.06.2024 року про відмову в призначенні пенсії.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 ; період навчання згідно диплому № НОМЕР_3 від 27.06.1988 року; періоди роботи з 07.05.1997 року по 30.04.2004 року у санаторії «Аркадія» у подвійному розмірі; періоди роботи з 01.09.1992 року по 01.12.1996 року у фірмі «Чарівниця» швачкою верхнього жіночого одягу 6 тарифного розряду.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.04.2024 року про призначення пенсії та прийняти рішення за наслідками розгляду такої заяви у встановленому законодавством порядку з урахуванням висновків суду.

6. В іншій частині позовних вимог відмовити.

7. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,50 грн.

8. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484,50 грн.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко