Справа № 440/19021/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 р. Справа № 440/19021/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 (суддя Сич С.С.; м. Полтава) по справі № 440/19021/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області (надалі - відповідач; ГУ ПФУ в Полтавській області) в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 08.01.2024 /а.с. 28-35/, просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у не зарахуванні до загального страхового стажу періоди роботи з 14.02.1993 по 28.02.1994, з 01.05.1994 по 31.07.1995, з 01.09.1995 по 31.10.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 30.04.1997, з 01.06.1997 по 31.07.1997, з 01.12.1997 по 30.06.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.03.1999 по 31.05.1999, з 01.05.2000 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.02.2004 по 31.07.2004, з 01.09.2004 по 31.03.2005, з 01.07.2005 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.02.2007 по 31.07.2009, з 01.08.2009 по 30.06.2015, 01.08.2015 по 06.05.2020 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 14.02.1993 по 28.02.1994, з 01.05.1994 по 31.07.1995, з 01.09.1995 по 31.10.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 30.04.1997, з 01.06.1997 по 31.07.1997, з 01.12.1997 по 30.06.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.03.1999 по 31.05.1999, з 01.05.2000 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.02.2004 по 31.07.2004, з 01.09.2004 по 31.03.2005, з 01.07.2005 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.02.2007 по 31.07.2009, з 01.08.2009 по 30.06.2015, 01.08.2015 по 06.05.2020 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 06 травня 2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні з 27 вересня 2023 року до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі: з 14.02.1993 по 28.02.1994, з 01.05.1994 по 31.07.1995, з 01.09.1995 по 31.10.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 30.04.1997, з 01.06.1997 по 31.07.1997, з 01.12.1997 по 30.06.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.03.1999 по 07.05.1999, з 10.05.2000 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.02.2004 по 31.07.2004, з 01.09.2004 по 31.03.2005, з 01.07.2005 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.02.2007 по 31.07.2009, з 01.08.2009 по 30.06.2015, 01.08.2015 по 06.05.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати з 27 вересня 2023 року до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі: з 14.02.1993 по 28.02.1994, з 01.05.1994 по 31.07.1995, з 01.09.1995 по 31.10.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 30.04.1997, з 01.06.1997 по 31.07.1997, з 01.12.1997 по 30.06.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.03.1999 по 07.05.1999, з 10.05.2000 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.02.2004 по 31.07.2004, з 01.09.2004 по 31.03.2005, з 01.07.2005 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.02.2007 по 31.07.2009, з 01.08.2009 по 30.06.2015, 01.08.2015 по 06.05.2020.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536 грн. 80 коп. (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його ухвалення з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області, та отримує пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV з 02.01.2019 в мінімальному розмірі, визначеному на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону 1058, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про обчислення пенсії за віком за періоди роботи в російській федерації, на яку надано відповідь листом №1600-0202-8/89738 від 06.12.2023. Враховуючи припинення російською федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РСФСР по 31.12.1991. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною 1 статті 40 Закону №1058-ІV, а за період по 31.12.1991 на умовах, визначених абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-ІV. З огляду на вищезазначене, пенсія ОСОБА_1 , який досяг віку 60 років, не підлягає перерахунку з урахуванням періодів роботи в 1993-2020 роках у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що 02.01.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 8/, звернувся до Полтавського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком /а.с. 76/, до якої додав документи, перелік яких наведено у розписці-повідомленні, які прийнято 02.01.2019 і зареєстровано за №15 /зворот а.с.76/.

Рішенням №20 від 21.05.2019 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 02.01.2019 з урахуванням страхового стажу (неповного) до 01.01.2004 - 15 років 11 місяців 27 днів /а.с. 111-112/.

Рішенням № 20 від 03.10.2023 ОСОБА_1 перераховано пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" 01.04.2023 з урахуванням страхового стажу (неповного) - 16 років 0 місяців 6 днів, у тому числі: страховий стаж до 01.01.2004 - 14 років 1 місяць 9 днів та страховий стаж після 01.01.2004 - 1 рік 10 місяців 27 днів /а.с. 92-93/.

27.09.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою вх. №22266/Д-1600-23 від 27.09.2023, у якій просив здійснити перерахунок пенсії по досягненні ним пенсійного віку /а.с. 75/.

ГУ ПФУ в Полтавській області листом від 06.12.2023 №1600-0202-8/89738 на додаток до листа ГУ ПФУ в Полтавській області від 25.10.2023 за №23806-22266/Д-02/8-1600/23 повідомило позивача про те, що враховуючи припинення Російською Федерацією участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених частиною 1 статті 40 Закону, а за період по 31.12.1991 - на умовах, визначених абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону. Тому пенсія при досягненні 60 років не підлягає перерахунку з урахуванням періодів роботи в 1993-2020 роках у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі /а.с. 9/.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні до загального страхового стажу періодів роботи з 14.02.1993 по 28.02.1994, з 01.05.1994 по 31.07.1995, з 01.09.1995 по 31.10.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 30.04.1997, з 01.06.1997 по 31.07.1997, з 01.12.1997 по 30.06.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.03.1999 по 31.05.1999, з 01.05.2000 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.02.2004 по 31.07.2004, з 01.09.2004 по 31.03.2005, з 01.07.2005 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.02.2007 по 31.07.2009, з 01.08.2009 по 30.06.2015, 01.08.2015 по 06.05.2020 в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні періоди трудової діяльності позивача, з урахуванням поданих ним документів, підлягають зарахуванню до загального страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, яка була чинною у періоди роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Призначення і виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України від 09.07.2003 р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058-IV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

За приписами частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв

Відповідно до положень статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 2 статті 24 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується, зокрема, на міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення). Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до статті 11 вказаної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Таким чином, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність та відповідно до наданих державами-учасницями міжнародних угод документів на підтвердження наявності відповідного стажу.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи до загального страхового стажу відповідач послався виключно на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Однак, колегія суддів вважає такі доводи пенсійного органу неприйнятними, з таких підстав.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві. Зазначена постанова набрала чинності 02.12.2022.

Відтак, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, варто зазначати, що надані позивачем первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція апелянта суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на пенсію не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 /а.с. 10-12/ позивач:

- 14.02.1993 - прийнятий в ПРЦ бурильного обладнання токарем 4 розряду в Полтавське управління бурових робіт виробничого об`єднання "Укрнафта", робота у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (підстава: наказ №208 від 09.02.1993) (запис №13);

- 01.01.1995 - у зв`язку зі створенням на базі Полтавського ПБР АТ "Букрос" ТОО "Север" переведений токарем 4 розряду того ж цеху (підстава: наказ №115к від 30.12.1994) (запис №14);

- 01.04.1995 - звільнений в порядку переводу в ЗАТ "Біком" ч.5 ст.29 КЗпП РФ (підстава: наказ №21к від 28.03.1995) (запис №15);

- 01.04.1995 - прийнятий по переводу токарем 4 розряду ПРЦ бурового обладнання ЗАТ "Біком", вахтово-експедиційний метод роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (підстава: наказ №1к від 31.03.1995) (запис №16);

- 25.03.1999 - звільнений в порядку переводу в ТОВ "Інтернафтогазсервіс" п.5 ст. 29 КЗпП РФ, Ханти-Мансійського автономного округу (підстава: наказ №16-к від 25.03.1999) (запис №17);

- 26.03.1999 - прийнятий по переводу токарем 4 розряду ПРЦ бурового обладнання в ТОВ "Інтернафтогазсервіс" Ханти-Мансійського автономного округу, вахтово-експедиційний метод роботи у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (підстава: наказ №6-к від 26.03.1999) (запис №18);

- 07.05.1999 - звільнений за власним бажанням, ст. 31 КЗпП РФ (підстава: наказ №13-к від 07.05.1995) (запис №19);

- 02.08.1999 - прийнятий токарем 4 розряду Виробничо-комерційного Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Обєрон" (підстава: наказ №21 від 02.08.1999) (запис №20);

- 03.05.2000 - звільнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України (підстава: наказ №20 від 03.05.2000) (запис №21);

- 10.05.2000 - прийнятий у ТОВ "Інтернафтогазсервіс" Ханти-Мансійського автономного округу м. Нягань токарем 5 розряду в цех бурової установки і труб і турбобуров, робота у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (підстава: наказ №54-к від 15.05.2000) (запис №22);

- 28.02.2002 - звільнений по переводу в ТОВ "КНГ-Сервіс" Ханти-Мансійського автономного округу м. Нягань, п.5 ст. 77 ТК РФ (підстава: наказ №29к від 28.02.2002) (запис №23);

- 01.03.2002 - прийнятий в порядку переводу в ТОВ "КНГ-Сервіс" Ханти-Мансійського автономного округу м. Нягань із ТОВ "Інтернафтогазсервіс" токарем 5 розряду в цех бурового обладнання і труб і турбобуров, робота у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі (підстава: наказ №4-к від 01.03.2002) (запис №24);

- 10.05.2005 - переведений токарем 6 розряду в той же цех (підстава: наказ №40-к від 21.05.2005) (запис №25);

- 10.12.2012 - переведений токарем 6 розряду в цех ремонту труб, опресування труб і механічної обробки (підстава: наказ №285- л/с від 10.12.2012) (запис №26);

- 01.01.2014 - переведений токарем 6 розряду в токарно-ремонтний цех бурового обладнання (підстава: наказ №01л/с від 01.01.2014) (запис №27);

- 06.05.2020 - звільнений за пунктом 3 частини 1 статті 77 Трудового Кодексу РФ за власним бажанням (підстава: наказ №98л/с від 06.05.2020) (запис №28).

Також позивачем було надано до органу Пенсійного фонду України:

- довідку Публічного акціонерного товариства Бурова компанія "Букрос" №124 від 22.03.2018, у видану ОСОБА_1 , про те, що він працював: з 14.02.1993, наказ про прийняття №208 від 10.02.1993, по 31.12.1994, переведений в ТОО "Север", наказ №115-к від 30.12.1994. Полтавське управління бурових робіт з 21.01.1994 перейменоване у відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" на підставі наказу Держнафтогазу України №21 від 21.01.1994. Відкрите акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" з 01.06.2006 перейменовано в публічне акціонерне товариство бурова компанія "Букрос" на підставі наказу №4 від 31.05.2016 /а.с. 74/;

- довідку ПАТ Бурова компанія "Букрос" про заробітну плату для обчислення пенсії №123 від 22.03.2018, у якій зазначена заробітна плата зв 1993-1994 роки без урахування районного коефіцієнта і північної надбавки, вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок) /зворот а.с. 77/;

- архівну довідку Архівного відділу Адміністрації м. Нягані №991 від 17.05.2018 про те, що в документах архівного фонду Закритого акціонерного товариства "Бурова інтернаціональна компанія" в особових картках форми Т-2, в наказах по особовому складу значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 01.04.1995 (наказ від 31.03.1995 №1-к) прийнятий товарем 4 розряду ПРЦ бурового обладнання вахтово-експедиційним методом роботи; 25.03.1999 (наказ від 25.03.1999 №16-к) звільнений по переводу, п. 5 ст. 29 КзпП РФ /зворот а.с. 71, а.с. 72/;

- архівну довідку Архівного відділу Адміністрації м. Нягані №991/2 від 17.05.2018 про заробітну плату, отриману ОСОБА_1 у Закритому акціонерному товариства "Бурова інтернаціональна компанія" /а.с. 78/;

- архівну довідку Архівного відділу Адміністрації м. Нягані №991/3 від 17.05.2018 про те, що в документах архівного фонду Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтернафтогазсервіс" в особових картках форми Т-2, в наказах по особовому складу значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : 26.03.1999 (наказ від 26.03.1999 №6-к) прийнятий токарем 4 розряду БПО ПРЦ б/о, вахтово-експедиційним методом роботи; 07.05.1999 (наказ від 07.07.1999 №13-к) звільнений по переводу, п. 5 ст. 29 КЗпП РФ; 10.05.2000 (наказ від 15.05.2000 №54-к) прийнятий токарем 5 розряду в цех Бо і Т, вахтовим методом роботи; 28.02.2002 (наказ від 28.02.2002 №29-к) звільнений по переводу, п. 5 ст. 77 ТК РФ. Документів, що спростовують повну зайнятість не знайдено /зворот а.с. 72, а.с. 73/;

- архівну довідку Архівного відділу Адміністрації м. Нягані №991/4 від 17.05.2018 про заробітну плату, отриману ОСОБА_1 у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Інтернафтогазсервіс" /а.с. 79-80/;

- довідку ТОВ "КНГ-Сервіс" №98 від 01.11.2018 про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно прийнятий в ТОВ "КНГ-Сервіс", що зареєстроване в м. Нягань на території Тюменської області, Ханти-Мансійського автономного округу-Югра, в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, і виконує роботу вахтовим методом на території Тюменської області, Ханти-Мансійського автономного округу-Югра, місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі з 01.03.2002 (наказ про прийняття від 01.03.2002 №04-к) токарем цех прокатно-ремонтний по дач видачі довідки. Періоди роботи: з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.02.2004 по 31.07.2004, 01.09.2004 по 28.02.2005, 01.04.2005 по 31.05.2005, з 01.07.2005 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.02.2007 по 30.06.2009, з 01.08.2009 по 30.06.2015, з 01.08.2015 по дату видачі довідки. На виконанні даних робіт ОСОБА_1 був зайнятий повний робочий день /а.с. 68/;

- довідку ТОВ "КНГ-Сервіс" про заробіток для обчислення пенсії №681 від 02.10.2018, видану ОСОБА_1 /зворот а.с. 80/.

Судом враховано, що за приписами статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої із застереженнями Законом № 240/94-ВР від 10.11.94, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції та за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення. Документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін і доказовою силою офіційних документів.

01.12.2022 прийнято Закон України Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року №2783-IX (далі по тексту - Закон №2783-IX), яким керуючись положеннями статті 62 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", зупинено у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162). Вирішено керуючись положеннями статті 54 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, статті 84 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, статті 24 Закону України "Про міжнародні договори України", вийти з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

Отже, Законом №2783-IX зупинено дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчинену від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифіковану Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, тому до документів, виданих на території Російської Федерації, при їх пред`явленні на території України застосовуванню підлягала вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року, яка є чинною у відносинах України з Російською Федерацією.

Водночас 04.02.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №107 Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав, якою установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому Законами України неодноразово затверджувалися Укази Президента України про продовження дії воєнного стану в Україні та на час розгляду цієї справи воєнний стан в Україні триває.

Станом на 24 лютого 2022 року перелічені вище документи, видані на території Російської Федерації, приймалися на території України без спеціального посвідчення в силу Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, дія якої була зупинена лише Законом №2783-IX від 01.12.2022, тому надані позивачем документи підлягають прийняттю на території України без спеціального посвідчення (проставлення апостиля).

Отже, до страхового стажу ОСОБА_1 підлягають зарахуванню періоди роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі: з 14.02.1993 по 28.02.1994, з 01.05.1994 по 31.07.1995, з 01.09.1995 по 31.10.1995, з 01.01.1996 по 31.12.1996, з 01.02.1997 по 30.04.1997, з 01.06.1997 по 31.07.1997, з 01.12.1997 по 30.06.1998, з 01.09.1998 по 31.12.1998, з 01.03.1999 по 07.05.1999, з 10.05.2000 по 30.06.2001, з 01.08.2001 по 28.02.2002, з 01.03.2002 по 31.12.2003, з 01.02.2004 по 31.07.2004, з 01.09.2004 по 31.03.2005, з 01.07.2005 по 31.08.2006, з 01.10.2006 по 31.12.2006, з 01.02.2007 по 31.07.2009, з 01.08.2009 по 30.06.2015, 01.08.2015 по 06.05.2020.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем жодних належних доказів на підтвердження правомірності власних дій, які є предметом оскарження, надано не було.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідача щодо відмови у зарахуванні з 27 вересня 2023 року до страхового стажу ОСОБА_1 вказаних вище періодів роботи у місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, не ґрунтуються на вимогах законодавства України, а тому є протиправними, відповідно, позов ОСОБА_1 в цій частині підлягає задоволенню.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача в частині зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 08.05.1999 по 31.05.1999 та з 01.05.2000-09.05.2000, оскільки трудова книжка ОСОБА_1 не містить відомостей, які б слугували підставою для такого зарахування. Натомість, період роботи позивача з 02.08.1999 по 03.05.2000 у виробничо-комерційному Товаристві з обмеженою відповідальністю "Фірма Обєрон" зарахований до страхового стажу ОСОБА_1 /а.с. 93/.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 по справі № 440/19021/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова