Справа № 520/33883/23
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2024-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 р.Справа № 520/33883/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання Щурової К.А.

представника позивача Степаненко О.В.,

представника відповідача Власової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМБАЗА» та Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 (суддя Сліденко А.В.; м. Харків) по справі № 520/33883/23

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМБАЗА»

до Головне управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень суб"єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМБАЗА» (далі по тексту позивач, ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУДПС у Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 18958,75 грн. (основний платіж - 15167,00 грн., штраф - 3791,75 грн.);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 про застосування 1020,00 грн. штрафу за неподачу документів до перевірки на вимогу контролюючого органу;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 311425,00 грн..

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 по справі № 520/33883/23 позов - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 року в частині визначення основного платежу з ПДВ на - 5.263,00 грн. та в частині застосування штрафу з ПДВ - 2.801,35 грн..

Позов у решті вимог - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 по справі № 520/33883/23 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Вказує, що самим відповідачем підтверджено факт наявності в його розпорядженні на момент перевірки податкової накладної № 2112173 від 17.12.2021, зареєстрованої ТОВ «ВЕСТА МК» за правилом першої події по взаємовідносинам з ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА», а, отже, твердження суду є неправильним та таким, що спростовується матеріалами справи.

Також, зазначає, що при розгляді справи судом першої інстанції між сторонами провадження не було спору стосовно факту реєстрації податкової накладної, відповідачем факт відповідної реєстрації не заперечувався, а більш того самостійно підтверджений документально.

Вказує, що судом першої інстанції взагалі не взято до уваги докази реального здійснення оподатковуваної господарської операції з реальною зміною матеріального становища суб`єкта господарювання, не надано жодної належної правової оцінки наданим документам та фактично зроблено висновки виключно на підставі відсутності в матеріалах справи копії податкової накладної, факт реєстрації якої, більш того, підтверджено безпосередньо відповідачем, як органом, що здійснює моніторинг та контроль відповідної реєстрації.

Стверджує, що на момент складання акту перевірки у контролюючого органу були в розпорядженні й інші документи позивача, окрім наданих на запит, які підтверджують наявність у ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» оборотних активів та землі, приміщень й трудових ресурсів для здійснення діяльності.

Відтак, вважає спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 по справі № 520/33883/23 в частині задоволення позовних вимог та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що в порушення п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 п. 200.1 ПК України ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» (податковий номер 25469376) безпідставно сформовано податковий кредит в розмірі 5262,75 грн., оскільки платником податків первинні документи щодо формування податкового кредиту не надано.

Відтак, вважає, що контролюючим органом правомірно і законно винесено оскаржені податкові повідомлення-рішення в частині донарахування податку на додану вартість в сумі 5262,75 гривень та застосування штрафних санкцій у розмірі 25 % у сумі 2801,35 гривень у зв`язку з доведеністю умисності діяння платника.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу позивача належить задовольнити, з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що позивач є юридичною особою, обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань під реєстраційним кодом 25469376, набув правового статусу платника податку на додану вартість.

18.05.2023 позивачем до контролюючого органу було подано податкову декларацію з ПДВ за квітень 2023 року, де відображено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного податкового періоду у сумі 311425,00 грн., обчислене з урахуванням податкових зобов`язань звітного податкового періоду квітень 2023 року у сумі 15167,00 грн., податкового кредиту звітного податкового періоду квітень 2023 року у сумі 5263,00 грн. та значення рядка 21 звітного податкового періоду березень 2023 року у сумі 321329,00 грн..

09.05.2023 відповідачем щодо ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» видано наказ №1792-П від 09.05.2023 про призначення позапланової документальної виїзної перевірки з питання дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень 2023 року від`ємного значення з ПДВ у сумі 321 329,00 грн..

Прибуття працівників відповідача за податковою адресою позивача (місто Харків, вул. Диканівська, 50) (15.05.2023, 16.05.2023, 17.05.2023, 18.05.2023, 19.05.2023) не призвело до виконання вимог ст.81 Податкового кодексу України та набуття права на початок проведення перевірки, позаяк посадові (службові) особи платника податків на указаною адресою виявлені не були.

25.05.2023 відповідачем щодо ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» видано наказ №2105-П від 25.05.2023 про призначення позапланової невиїзної перевірки з питання дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2023 року від`ємного значення з ПДВ.

Письмове повідомлення, згаданий наказ, та лист про витребування документів були надіслані позивачеві як до електронного кабінету платника податків, так і поштою за податковою адресою місцезнаходженням платника податків.

У ході розгляду справи позивач обставин отримання цих документів не заперечив, сумніву не піддав та не спростував.

Листом від 27.06.2023 представник позивача подав до відповідача: копії податкової декларації з ПДВ за звітний податковий період квітень 2023 року разом із додатками, копії датованих квітнем 2023 року податкових накладних, копії документів про рух безготівкових коштів у квітні 2023 року.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 13.07.2023 №21501/20-40-07-19-05/25469376 (далі по тексту Акт №21501).

Як вбачається з Акту №21501, позивачем порушено вимоги п.44.1 ст.44., п.44.6 ст.44, п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України за рахунок безпідставного включення до складу податкового кредиту з ПДВ звітного податкового періоду - квітень 2023 року, від`ємного значення з ПДВ попереднього звітного податкового періоду - березень 2023 року, у сумі - 321329,00 грн. та ПДВ за податковою накладною ПАТ "Харківенергозбут" від 30.04.2023 №5559 на суму ПДВ - 5262,75 грн..

14.08.2023 із посиланням на Акт №21501 відповідачем були прийняті: 1) податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 18958,75 грн. (основний платіж - 15167,00 грн., штраф - 3791,75 грн.; 2) податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 про застосування 1020,00 грн. штрафу за неподачу документів до перевірки на вимогу контролюючого органу; 3) податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 311425,00 грн..

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірного податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 в частині визначення основного платежу з ПДВ на - 5263,00 грн. та в частині застосування штрафу з ПДВ - 2801,35 грн..

Приймаючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що відображене в Акті №21501 судження суб`єкта владних повноважень про завищення позивачем від`ємного значення з ПДВ за квітень 2023 року на 31.425,00 грн. слід визнати юридично правильним та документально доведеним через неподання позивачем ані до податкової перевірки, ані до судового розгляду податкової накладної, виписаної контрагентом-постачальником (ТОВ «Веста МК») та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 17.12.2021 на суму ПДВ - 348500,00 грн..

Також, судом зазначено, що оскільки позивачем ані до податкової перевірки, ані до судового розгляду не було подано податкової накладної, виписаної контрагентом-постачальником (ТОВ «Веста МК») та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної від 17.12.2021 на суму ПДВ - 348500,00 грн., а обсяг матеріалів позову істотно відрізняється від обсягу документів, поданих заявником до податкової перевірки, то управлінське волевиявлення субєкта владних повноважень з приводу застосування 1020,00 грн. штрафу за неподання копій документів, пов`язаних з предметом перевірки (правильність обчислення суми від`ємного значення з ПДВ за звітний податковий період квітень 2023 року) слід визнати обгрунтованим.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали висновки про порушення позивачем п.44.1 ст.44., п.44.6 ст.44, п.198.1 ст.198, п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України за рахунок безпідставного включення до складу податкового кредиту з ПДВ звітного податкового періоду - квітень 2023 року від`ємного значення з ПДВ попереднього звітного податкового періоду - березень 2023 року у сумі 321329,00 грн. та ПДВ за податковою накладною ПАТ "Харківенергозбут" від 30.04.2023 №5559 на суму ПДВ - 5262,75 грн..

Спірні правовідносини врегульовано положеннями Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ (далі по тексту - ПК України), Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (далі по тексту - Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні») та нормативними актами, прийнятими на їх виконання.

У свою чергу, питання, пов`язані з обчисленням податку на додану вартість, обчисленням об`єкту оподаткування, формуванням виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів та надання послуг унормовано статтями 14, 44, 198, 201 Податкового кодексу України.

Так, підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас, статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1). Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 в редакції, чинній на час вчинення господарської операції).

Згідно з підпунктом а пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.3 вказаної статті встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї статті).

Згідно з п.п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При цьому, пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, у свою чергу, визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом наведених норм, право платника податків на збільшення в податковому обліку сум податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як: придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

При цьому, аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкових зобов`язань мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарський договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку і його наявність свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, відтак, господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

У зв`язку з цим недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності зобов`язаний суб`єкт владних повноважень, натомість суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.11.2018 у справі №809/1253/17, від 06.11.2018 у справі №805/3183/17-а, від 08.11.2018 у справі №816/709/17.

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21 лютого 2018 року у справі №817/537/17 (адміністративне провадження №К/9901/4401/17), від 26 грудня 2018 року у справі №2а/0570/23581/11, презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України). У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав, для врахування задекларованих в податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Так, підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондується з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою здійснення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише у такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника податку та лише за таких умов платник має право на врахування в податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Таким чином, лише господарські операції, здійснені за наявності розумних економічних причин (ділової мети), є такими, що вчинені в межах господарської діяльності.

За приписами підпункту 14.1.231 п. 14.1 ст.14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Отже, будь-яка операція платника повинна бути спрямована на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

При цьому, економічний ефект не обов`язково повинен спостерігатися негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі.

Таким чином, у такому випадку дослідженню підлягає реальність господарських операцій, що є визначальною для встановлення податкових зобов`язань та виникнення права на податковий кредит, добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на податковий кредит.

Надаючи правову оцінку взаємовідносинам між ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» та ТОВ «ВЕСТА МК», колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМБАЗА» (Комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕСТА МК» (комісіонер) 01.04.2020 укладено Договір комісії № 1, у відповідності до якого в порядку і на умовах, визначених Договором, Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента, на максимально вигідних для Комітента умовах, від свого імені за плату (винагороду) укласти за рахунок Комітента із третіми особами договори (угоди), спрямовані на виконання робіт з будівництва нежитлової будівлі, розташованої за адресою: м. Харків, вулиця Диканівська, 50 (далі за текстом - «Об`єкт»).

Комісіонер є самостійним і відокремленим суб`єктом господарської діяльності.

Надання послуг за цим Договором здійснюється Комісіонером в межах власної підприємницької діяльності. Усі податки, пов`язані із здійсненням такої

підприємницької діяльності, Комісіонер сплачує самостійно та за власний рахунок.

Під час виконання покладених на нього обов`язків за цим договором, Комісіонер вживає належних заходів для утримання в таємниці від третіх осіб будь-яких відомостей, що стосуються відносин з Комітентом.

Матеріали, проектна документація, інше майно, придбані та/або створені Комісіонером у зв`язку з виконанням цього договору, а також будь-які поліпшення Об`єкту, є власністю Комітента після їх прийняття від Комісіонера.

Розділом другим Договору визначено порядок надання послуг.

У відповідності до розділу 5 Договору, комісійна винагорода Комісіонера становить 2% від загальної суми витрат Комісіонера, понесених ним для виконання даного Договору, зафіксованих Сторонами у відповідному узгодженому і підписаному Звіті Комісіонера.

Комісійна винагорода виплачується Комітентом на підставі рахунка Комісіонера протягом 90-та днів після затвердження відповідного звіту Комісіонера.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору встановлено, що загальна орієнтовна сума цього Договору на момент його укладення складає 2000000,00 грн. (два мільйони грн.) з ПДВ, що включає витрати Комісіонера на придбання робіт та інші витрати понесені Комісіонером для виконання доручення за цим договором. Загальна фактична сума цього Договору складається із загальної суми всіх фактично понесених витрат Комісіонера за цим Договором, відображеної в усіх підписаних Сторонами звітах Комісіонера.

Згідно з п.8.2 Договору, строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору та закінчується 31.12.2021.

Додатком 1 до Договору сторони погодили перелік робіт по Об`єкту, а саме: Будівництво виробничої будівлі, загальна площа будівлі 3888м2, орієнтовна вартість - 2000000,00 грн..

Сторонами складено Акт про передачу Об`єкту Комісіонеру від 01.04.2020, який підтверджує факт того, що Комітент передав, а Комісіонер прийняв ділянку під будівництво, розташовану за адресою: м Харків, вулиця Диканівська, 50 (далі за текстом - «Об`єкт») та прилеглу до неї територію для виконання робіт відповідно до умов Договору (Додаток № 2 до Договору).

Сторонами також складено Акт про передачу Об`єкту Комітенту від 17.12.2021, згідно з яким Комісіонер передав, а Комітент прийняв після завершення будівельних робіт, відповідно до умов Договору, нежитлову будівлю, розташовану за адресою: м Харків, вулиця Диканівська, 50 (далі за текстом - «Об`єкт») та прилеглу до неї територію. Претензій до стану Об`єкту чи інших недоліків, які б завадили його використанню у Комітента немає. Претензій одна до одної сторони не мають.

Також, у відповідності до умов Договору, надано Звіт Комісіонера № 1 від 17.12.2021, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених Договором, Комісіонером у період з 01.04.2020 по 17.12.2021 було придбано наступні роботи: будівництво виробничої будівлі загальною площею 3888 кв.м. Загальна вартість робіт з ПДВ 2 050 000,00 грн.. Загальна сума витрат Комісіонера на виконання доручення Комітента у зв`язку із придбанням робіт склала 2 050 000,00 грн. з ПДВ. Винагорода Комісіонера складає 41 000 грн. з ПДВ. Погодженням даного звіту, Комітент підтверджує, що не має претензій до якості, обсягу придбаних робіт, обладнання, матеріалів. Даний звіт є підставою для проведення розрахунків між сторонами у встановленому Договором порядку.

З огляду на вищевикладене, станом на 17.12.2021 Договір комісії № 1 від 01.04.2020 Комісіонером зі свого боку виконаний в повному обсязі, а у Комітента (ТОВ "ТЕХПРОМБАЗА") виник обов`язок щодо сплати Комісіонерові ТОВ "ВЕСТА МК" коштів за даним Договором в загальній сумі 2091000,00 грн., в т.ч ПДВ.

Сума податку на додану вартість склала - 348500,00 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, станом на момент декларування та на даний час, ТОВ "ТЕХПРОМБАЗА" суму заборгованості в розмірі 2091000,00 грн., в т.ч ПДВ, ТОВ "ВЕСТА МК" не сплатило, що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків за період з 17.12.2021 по 06.09.2023.

ТОВ "ВЕСТА МК" зобов`язання в сумі 348500,00 грн. було зареєстровано та відображене у декларації за грудень 2021 року, належним чином складено та зареєстровано податкову накладну за правилом першої події.

Як вбачається з пояснень позивача, ТОВ "ТЕХПРОМБАЗА" вперше відобразило в межах строку, передбаченого нормами Податкового Кодексу України, суму 348500,00 грн. у складі податкового кредиту за вересень 2022 року. Загальна сума податкового кредиту за вересень 2022 року склала 351431,00 грн.. Зобов`язання за вересень - 11667,00 грн. Сума від`ємного значення за вересень 2022 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду склала 339764,00 грн..

У жовтні 2022 року позивачем задекларовано зобов`язання на суму 6667,00 грн., податкового кредиту - 136,00 грн. та сума від`ємного значення за попередній період - 339764,00 грн.. Залишок від`ємного значення, який було перенесено до наступного податкового періоду, зменшився та склав 333233,00 грн..

У листопаді 2022 року позивачем задекларовано зобов`язань на суму 16667,00 грн., податкового кредиту - 4404,00 грн. та сума від`ємного значення за попередній період - 333233,00 грн.. Залишок від`ємного значення, який було перенесено до наступного податкового періоду, зменшився та склав 320970,00 грн..

У грудні 2022 року позивачем задекларовано зобов`язань на суму 15000,00 грн., податкового кредиту - 3899,00 грн. та сума від`ємного значення за попередній період 320970,00 грн.. Залишок від`ємного значення, який було перенесено до наступного податкового періоду, зменшився та склав 309869,00 грн..

У січні 2023 року позивачем не було задекларовано ані зобов`язань, ані кредиту, тому залишок від`ємного значення залишився незмінним та його було перенесено до складу податкового кредиту за лютий 2023 року.

У лютому 2023 року позивачем не було задекларовано зобов`язання, але додалась сума кредиту у розмірі 6385,00 грн. та сума від`ємного значення за попередній період - 309869,00 грн.. Залишок від`ємного значення, який було перенесено до наступного податкового періоду, збільшився та склав 316254,00 грн..

У березні 2023 року позивачем було задекларовано зобов`язань на суму 667,00 грн., податкового кредиту - 5742,00 грн. та сума від`ємного значення за попередній період - 316254,00 грн.. Залишок від`ємного значення, який було перенесено до наступного податкового періоду, збільшився та склав 321329,00 грн..

У квітні 2023 року ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» було задекларовано зобов`язань на суму 15167,00 грн., податкового кредиту - 5263,00 грн. та сума від`ємного значення за попередній період - 321329,00 грн.. Залишок від`ємного значення, який було перенесено до наступного податкового періоду, зменшився та склав 311425,00 грн..

Вказані операції стосовно декларування та обчислення суми від`ємного значення з податку на додану вартість відображені у відповідних деклараціях ТОВ "ТЕХПРОМБАЗА", які містяться в матеріалах справи.

Вищезазначене свідчить про те, що ТОВ ТЕХПРОМБАЗА на законних підставах було відображено податковий кредит у сумі 326592,00 грн. у квітні 2023 року, а заниження податку на додану вартість склало 15 167,00 грн., задекларовані зобов`язання за квітень 2023 року відсутні.

Також, на підтвердження фактичного виконання договору комісії позивачем надано до суду технічний паспорт виробничої будівлі, яка побудована на підставі договору комісії та витяг з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Як вбачається з пояснень представника позивача, у зв`язку із воєнною агресією росії проти України на даний час ще тривають процедури присвоєння окремої адреси цій будівлі та оформлення права власності на неї за ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА».

На підставі викладеного та з метою безперешкодного проведення документальної позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом, адвокатом Дверницьким В.Г. листом № 006/27/23 від 27 червня 2023 року ГУДПС у Харківській області надано всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: копію звiтної податкової декларації з ПДВ за квітень 2023 року; копію додатку 1 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2023 року; копію додатку 2 до податкової декларації з ПДВ за квітень 2023 року; копію виписки за рахунками за період з 01.04.2023 по 30.04.2023; копію податкової накладної №20 від 03.04.2023; копію податкової накладної №21 від 20.04.2023; копію рахунку на оплату № 16 від 10.03.2023; копію рахунку на оплату № 17 від 20 квітня 2023 року; копію податкової накладної №5559 від 30.04.2023.

Також, представником позивача контролюючому органу надано пояснення щодо виникнення від`ємного значення з податку на додану вартість, яке задекларовано в податковій декларації з ПДВ за квітень 2023 року № від 18 травня 2023 року.

Крім того, позивачем надано до суду докази реальності господарської операції щодо будівництва виробничої будівлі, а саме: договір комісії № 1 від 01.04.2020 між ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» та ТОВ «ВЕСТА МК» (в т.ч.: додаток № 1 «Перелік робіт по об`єкту» від 01.04.2020, додаток № 2 «Акт про передачу об`єкту Комісіонеру» від 01.04.2020, додаток № 3 «Акт передачі об`єкту Комітенту» від 17.12.2021); звіт Комісіонера № 1 від 17.12.2021; акт звірки взаємних розрахунків між ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» та ТОВ «ВЕСТА МК» за період: 17.12.2021 - 06.09.2023; витяг з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про реєстрацію ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» виробничої будівлі літ. «АС-1» за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, 50; договір користування земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, 50, від 10.02.1999.

Отже, колегія суддів вважає, що реальність операцій з придбання послуг, за наслідками яких позивачем сформовано податковий кредит звітного періоду, досліджена та підтверджена на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку, які відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: розкривають зміст та обсяг господарських операцій з придбання обумовлених договором послуг (містять найменування послуг, ціну, прізвища осіб, відповідальних за передачу-отримання послуг). У наданих позивачем до суду документах наявні необхідні реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зі змісту договору вбачається обумовленість сторін щодо предмету договору, вартості, умов оплати та інших істотних умов, які свідчать про укладення договору з метою реального його виконання, а тому доводи відповідача щодо нереальності господарської операції позивача з контрагентом не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Колегія суддів також зазначає, що відповідачем не надано суду доказів того, що податкова накладна, оформлена контрагентом позивача, не відповідає вимогам ст.201 Податкового кодексу України.

Таким чином, позивач, виконавши вимоги законодавства та сплативши податок на додану вартість в ціні придбаних послуг у контрагента, який у свою чергу, виконав вимоги діючого законодавства, видавши позивачу належним чином оформлену податкову накладну, правомірно включив суми податку на додану вартість за цим договором до податкового кредиту за перевірений період. Подані позивачем документи підтверджують реальність господарської операції у спірних правовідносинах, а понесені позивачем витрати у спірних правовідносинах шляхом вибуття коштів з власності даного суб`єкта господарювання (в оплату вартості придбаних послуг) свідчать про відсутність наміру безпідставно отримати податкову вигоду.

Приймаючи до уваги, що під час судового розгляду справи було достовірно встановлено, що на виконання умов укладеного між позивачем та його контрагентом договору відбулось надання послуг, тобто такі операції носили реальний характер та були виконані сторонами належним чином, колегія суддів визнає, що у позивача були всі підстави для формування податкового кредиту за даною операцією.

Разом з тим, податковим органом не надано доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагента об`єктивної неможливості здійснення господарської операції. Також, податковим органом не доведено, що позивач та його контрагент при укладанні вказаної угоди мали умисел на її укладання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства; намірів їх на ухилення від оподаткування, безтоварність операцій, неможливість їх вчинення в силу відсутності основних засобів, персоналу, тощо.

Щодо ненадання позивачем ані під час перевірки, ані під час розгляду справи судом першої інстанції податкової накладної від 17.12.2021 на суму 2091000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 348500,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, значення рядка 21 звітного податкового періоду березень 2023 року, у сумі 321329,00 грн. сформовано у зв`язку із будівництвом нежитлової будівлі за адресою місто Харків, вул. Диканівська, 50, у ході якого контрагентом було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 17.12.2021 на суму 2091000,00 грн., у т.ч. ПДВ - 348500,00 грн..

Разом з тим, судом першої інстанції зазначено, що ані доказів існування цієї податкової накладної, ані доказів реальності господарських операцій, за якими ця податкова накладна була складена, позивачем усупереч ч.2 ст.79 та ч.4 ст.161 КАС України до суду у ході розгляду справи не подано. Також, згідно з матеріалами справи, відсутні докази подання позивачем цієї накладної до контролюючого органу під час перевірки.

Так, як вбачається з матеріалів справи, у листі (запиті) ГУ ДПС у Харківській області на адресу ТОВ «ВЕСТА МК» від 04.07.2023 № 36222/6/20-40-07-19-11 контролюючий орган просив останнє протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту, надати для здійснення зустрічної звірки інформацію, її документальне підтвердження, копії первинних, бухгалтерських та інших документів, по операціям, що здійснювалися з платником податків ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» протягом грудня 2021 року - квітня 2022 року, червня грудня 2022 року, березня квітня 2023 року, відповідно до виписаних податкових накладних: в тому числі й податкової накладної № 2112173 від 17.12.2021 (обсяг 1742500,00 грн. та ПДВ 348500,00 грн.).

Отже, відповідачем підтверджено факт наявності у контролюючого органу на момент перевірки податкової накладної № 2112173 від 17.12.2021, зареєстрованої ТОВ «ВЕСТА МК» за правилом першої події по взаємовідносинам з ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА».

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач не заперечує факт наявності відповідної зареєстрованої податкової накладної від ТОВ «ВЕСТА МК», а також не заперечує, що сума ПДВ за цією податковою накладною відповідає даним податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2023 року, відхилень актом перевірки не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що, як вбачається з пояснень представника позивача, створювачем та розпорядником даної податкової накладної є саме ТОВ «ВЕСТА МК», а надати цю податкову накладну до суду першої інстанції не було технічної можливості, так як директор ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» перебував за кордоном, а у інших осіб позивача був відсутній доступ до приміщення та електронного кабінету платника податків.

При цьому, позивачем до суду апеляційної інстанції надано копію податкової накладної № 2112173 від 17.12.2021 з квитанцією про реєстрацію останньої, отриману від ТОВ «ВЕСТА МК» на адвокатський запит адвоката Дверницького В.Г. від 05.01.2024.

Варто також зауважити, що вищезазначеним запитом відповідача до ТОВ «ВЕСТА МК» від 04.07.2023 останньому надано строк 10 робочих днів з моменту його отримання для надання відповіді. Однак, акт перевірки, який став підставою для винесення оскаржуваних повідомлень-рішень, складений 13.07.2023, тобто до спливу строку для надання інформації та документів ТОВ «ВЕСТА МК».

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» було дотримано вимоги норм ПК України та правомірно включено податковий кредит до декларації з податку на додану вартість за квітень 2023 року, адже податкова накладна ТОВ «ВЕСТА МК» № 2112173 від 17.12.2021 є зареєстрованою, а фактична відсутність такої під час проведення перевірки не впливає на правомірність формування податкового кредиту позивачем, ураховуючи доведеність реальності здійснення господарської операції.

Враховуючи встановлені судовим розглядом обставини у справі та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 311425,00 грн. та №9 від 14.08.2023 про застосування 1020,00 грн. штрафу за неподачу документів до перевірки на вимогу контролюючого органу не відповідають критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 18958,75 грн. (основний платіж - 15167,00 грн., штраф - 3791,75 грн.), колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що жодних претензій до форми, змісту або підстави складання тих податкових накладних, які фізично були надані позивачем на перевірку, в тому числі й податкової накладної ПАТ «Харківенергозбут» від 30.04.2023 №5559 на суму ПДВ - 5262,75 грн. (господарська операція з постачання електроенергії) контролюючий орган в тексті Акту №21501 не висловив, відсутності об`єкту справляння ПДВ або першої із подій виникнення податкових зобов`язань з ПДВ для складання податкових накладних - поставка товару/поставка послуг ані у ході податкової перевірки, ані під час розгляду справи достеменно не спростував, відтак, висновки Акту перевірки №21501 в даній частині слід визнати помилковими.

За таких обставин, колегія суддів вказує на неправомірність висновків контролюючого органу про заниження позивачем грошових зобов`язань з ПДВ за податковою декларацією з ПДВ за звітний податковий період - квітень 2023 року, на загальну суму 15167,00 грн., в тому числі 9904,00 грн. за податковою накладною ТОВ «ВЕСТА МК» № 2112173 від 17.12.2021 (враховуючи факт реєстрації останньої та реальність здійснення господарської операції) та 5263,00 грн. за податковою накладною ПАТ «Харківенергозбут» від 30.04.2023 №5559, а, відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 18958,75 грн., в тому числі основний платіж - 15167,00 грн., штраф - 3791,75 грн., є протиправним та таким, що належить скасувати.

З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ «ТЕХПРОМБАЗА» підлягають задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами до п. 1, п. 4 ч.1ст.317 КАС України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМБАЗА» - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 по справі № 520/33883/23 скасувати в частині відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМБАЗА», ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №9 від 14.08.2023 в частині визначення основного платежу з ПДВ на суму 9904,00 грн та в частині застосування штрафу з ПДВ - 990,40 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 9 від 14.08.2023 про застосування штрафу в розмірі 1.020,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 9 від 14.08.2023 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 311.425,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХПРОМБАЗА» (вул. Диканівська, 50, м. Харків, 61030, ) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви (3976,86 грн) та апеляційної скарги (5820,11 грн) у загальному розмірі 9796,97 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова

Повний текст постанови складено 18.10.2024.