Справа № 420/29922/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви в частині позовних вимог

17 жовтня 2024 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Хлімоненкова М.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до 297 комендатура охорони та обслуговування, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до 297 комендатура охорони та обслуговування про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить суд:

- Визнати протиправною бездіяльність 297 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.12.2022 р., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- Зобов`язати 297 комендатуру охорони та обслуговування провести ОСОБА_1 нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, із застосуванням базового місяця січень 2008 р. та щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 31.12.2022 р., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі, судом було встановлено, що даний позов подано з пропуском установленого ст.233 КЗпП України строку, та не надано заяви про його поновлення, у зв`язку із чим судом прийнято ухвалу від 02.10.2024 про залишення позову без руху, позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку.

На виконання указаної вище ухвали суду від позивача, за підписом його представника надійшла заява, у якій просить Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із цим позовом, мотивуючи тим, що право на звернення до суду, враховуючи положення ч.1 ст.233 КЗпП України (в чинній редакції згідно із Законом № 2352-ІХ) з 19.07.2022 обмежене тримісячним строком, водночас вказаний строк не підлягає застосуванню до 30.06.2023, так як він продовжений на строк дії карантину, який відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Тож, оскільки позовні вимоги стосуються періоду з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та з 01.03.2018 по 31.12.2022 тобто за період до 19.07.2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право на звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати, а з 19.07.2022 по 31.12.2022 р. діяв вищезазначений карантин, позивач вважає, що строки звернення до адміністративного суду з цим позовом ним дотримані.

Також, посилаючись у заяві на Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який діє по теперішній час, зазначено, що позивач - підполковник ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в період з 30.03.2015 по 12.09.2023 рік. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на фінансовому забезпеченні перебував у 297 комендатурі охорони та обслуговування. Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №51 від 12.09.2023 звільнений з посади офіцера відділу підготовки протиповітряної оборони і спеціальних військ управління підготовки військової частини НОМЕР_1 та призначений начальником фізичної підготовки і спорту служб військової частини НОМЕР_2 . На даний час проходжу військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . З початком збройної агресії російської федерації склад військової частини цілодобово задіяний у бойових чергуваннях з охорони повітряного простору південної частини України. Даний факт, на думку заявника, може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Надаючи оцінку доводам позивача стосовно поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом, суд виходить з наступного.

Даний адміністративний позов подано до суду через Електронний суд 23.09.2024, при цьому позовні вимоги стосуються періодів з 01.01.2016 по 28.02.2018 та з 01.03.2018 по 31.12.2022.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 5 статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що положення ст.122 КАС України не містять норм, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту).

Разом з тим, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч.2 ст.122 цього Кодексу.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Так, за приписами ч.2 ст.233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічна правова позиція міститься в рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, а також в постанові Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №140/2168/23.

Суд зауважує, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд, розглянувши подану заяву вважає, що зазначені в ній причини пропуску строку звернення до адміністративного суду не є поважними стосовно вимог позивача щодо виплати фіксованої індексації за період з 19.07.2022 по 31.12.2022, адже на цей час частина друга статті 233 КЗпП України вже діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці обмежується трьома місяцями, що спростовує відповідні посилання у заяві на те, що строк для звернення до суду із цим позовом для позивача не обмежений.

З приводу посилання на дію карантину до 30.06.2023, суд звертає увагу позивача, що відповідно до п.1 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою КМУ №651 від 27.06.2023 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Відтак, з 01.07.2023 (з першого дня після припинення дії карантину) відновився перебіг тримісячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 233 КЗпП України, в редакції після внесених змін, та який, відповідно, закінчився 01.10.2023. Протягом визначеного строку позивач до суду з позовом не звернувся.

Суд також зазначає, що процес отримання позивачем тих чи інших документів, з метою використання таких як доказів при зверненні до суду з позовом, не змінює момент з якого позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення своїх прав та свобод.

Слід зауважити, що у заяві про поновлення пропущеного строку, не міститься жодних переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом прав ОСОБА_1 у строки, визначені ст.233 КЗпП України щодо вимог за період починаючи з 19.07.2022.

Щодо посилань на введення воєнного стану, суд зауважує, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків у судових справах на цьому наголосив Касаційний адміністративний суд у справі № 320/10756/21 від 13 вересня 2022 року, та у подальшому така правова позиція була неодноразово підтримана Верховним Судом у своїх судових рішеннях.

Так, Верховний Суд з даного питання зазначає, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Між тим, у заяві про поновлення строку для звернення до суду з цим позовом, не наводить таких обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Так, зокрема, відсутні докази того, що позивач починаючи з 19.07.2022 та до моменту подання цього позову перебував у стані (бойові чергування безперервні, тощо), який не дозволяв йому звернутись до суду з даним позовом з дотримання встановленого законом строку.

Суд наголошує, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 виклав правовий висновок, згідно з яким причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Проте, позивач, пропустивши строк звернення до суду, не наводить жодних причин пропуску строку звернення до суду, які були об`єктивно непереборними, не залежали від його волевиявлення чи пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Згідно з ч.1, 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зазначене кореспондується із приписами п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, відповідно до якого позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

На підставі викладеного, та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строку звернення до суду без поважних причин, шляхом повернення позовної заяви в частині вимог починаючи з 19.07.2022 по 31.12.2022.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121-123, 160, 161, 169, 241-243, 248, 256 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку для звернення до суду з позовом до 297 комендатури охорони та обслуговування, в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності 297 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 р., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та зобов`язання 297 комендатуру охорони та обслуговування провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 р. по 31.12.2022 р., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, та відмовити у задоволенні заяви позивача про поновлення такого строку.

Позовну заяву ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності 297 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 31.12.2022 р., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 та зобов`язання 297 комендатуру охорони та обслуговування провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 19.07.2022 р. по 31.12.2022 р., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 - повернути позивачу.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 294-297 КАС України до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА