Справа № 260/401/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Панов М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 р. Справа № 260/401/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 260/401/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної ради , Голови Харківської обласної ради ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської обласної ради, Голови Харківської обласної ради ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність голови Харківської обласної ради щодо непризначення службового розслідування за фактами неналежного виконання директором КНП «ОЦО» ОСОБА_3 службових обов`язків, порушення та недотримання норм чинного законодавства;

- зобов`язати голову Харківської обласної ради повторно розглянути питання щодо призначення та проведення службового розслідування за депутатським зверненням ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із врахуванням висновків суду у цій справі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що при розгляді справи суд не з`ясував обставини прийняття Розпорядження № 142 від 24 листопада 2023 року «Про створення робочої групи щодо вивчення питань викладених у депутатських зверненнях ОСОБА_4 стосовно проекту Розпорядження голови обласної ради «Про надання згоди на проведення робіт за проектом «Реконструкція приміщень №№ 31, 32, 33 під встановлення медичного обладнання (МРТ) у громадському будинку літ. «А-2» «Головний корпус», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська 4». Обставини наявності чи відсутності повноважень у голови Харківської обласної ради на прийняття вищевказаного Розпорядження, враховуючи визначений Постановою КМУ порядок призначення службового розслідування, судом першої інстанції не встановлювався та не досліджувався. Вказує, що обставини справи і документи доводять факти неналежного виконання директором КНП «ОЦО» службових обов`язків, порушення та недотримання вимог законодавства з боку генерального директора КНП «ОЦО» і наявність підстав для призначення та проведення Харківською облрадою службового розслідування в порядку, затвердженому Постановою КМУ від 13 червня 2000 року № 950.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) направив до Харківської обласної ради (далі - відповідач) депутатське звернення (вх. обласної ради № 7222/01-29 від 20.11.2023) з вимогою провести службове розслідування щодо фактів неналежного, на думку позивача, виконання директором КНП «ОЦО» своїх службових обов`язків, порушення та недотримання норм чинного законодавства.

24 листопада 2023 року головою обласної ради видано розпорядження № 142 «Про створення робочої групи щодо вивчення питань, викладених у депутатських зверненнях ОСОБА_4 , стосовно проекту розпорядження голови обласної ради «Про надання згоди на проведення робіт за проектом Реконструкція приміщень №№ 31, 32, 33 під встановлення медичного обладнання (МРТ) у громадському будинку літ. «А-2» «Головний корпус», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Лісопарківська, 4».

27 листопада 2023 року секретар робочої групи поінформував голову обласної ради, що за результатами проведеної роботи озвучені депутатом ОСОБА_1 відомості свого підтвердження не знайшли.

30 листопада 2023 року позивачу направлена відповідь на депутатське звернення (вих. обласної ради № 01-29/2843) з повідомленням про відсутність підстав для проведення службового розслідування.

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини між сторонами по справі, застосував відповідні норми матеріального та процесуального права та виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11 липня 2002 року № 93-IV (далі - Закон № 93-IV) депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до ч. 2 статті 13 Закону № 93-IV місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.

Згідно з ч. 3 статті 13 Закону № 93-IV якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Відповідно до ч. 4 статті 13 Закону № 93-IV депутат місцевої ради може взяти участь у розгляді свого звернення, про що місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, повинні йому повідомити завчасно, але не пізніш як за п`ять календарних днів.

Частиною 5 передбачено, якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону № 93-IV депутатський запит може бути внесений депутатом місцевої ради або групою депутатів попередньо або на пленарному засіданні ради у письмовій чи усній формі. Запит підлягає включенню до порядку денного пленарного засідання ради.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону № 93-IV депутатський запит обговорюється у разі необхідності на пленарному засіданні місцевої ради.

Відповідно до ч. 3 статті 22 Закону № 93-IV рада може зобов`язати відповідний орган подати у встановлений нею строк звіт про виконання рішення по запиту депутата місцевої ради.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Закону № 93-IV орган або посадова особа, до яких звернуто депутатський запит, зобов`язані у встановлений радою строк дати офіційну письмову відповідь на нього відповідній раді і депутату місцевої ради. Якщо запит з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений радою строк, то орган або посадова особа зобов`язані письмово повідомити раді та депутатові місцевої ради, який вніс запит, і запропонувати інший строк, який не повинен перевищувати один місяць з дня одержання запиту. Відповідь на запит у разі необхідності розглядається на пленарному засіданні ради.

Відповідно до ч. 5 статті 22 Закону № 93-IV депутат місцевої ради має право дати оцінку відповіді на свій депутатський запит. За результатами відповіді на депутатський запит може бути проведено обговорення, якщо на цьому наполягає не менше 1/4 присутніх на засіданні депутатів місцевої ради. Посадових осіб, до яких звернуто запит, своєчасно інформують про дату та час обговорення відповіді на запит радою. Вони або уповноважені ними особи мають право бути присутні на цьому засіданні ради. За результатами розгляду відповіді на депутатський запит рада приймає відповідне рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, депутатське звернення позивача від 20.11.2023 (вх. обласної ради № 7222/01-29 від 20.11.2023) було розглянуто у 10-денний строк згідно з вимогами ч. 2 ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Отже, встановлені обставини справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги свідчать про відсутність бездіяльності відповідача при розгляді депутатського звернення ОСОБА_1 .

Водночас, як зазначено вище, згідно ч. 5 ст. 13 Закону № 93-IV, якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення, він має право внести депутатський запит відповідно до статті 22 цього Закону.

З матеріалів справи не вбачається факту використання позивачем вищезазначеного права направлення депутатського запиту з такої підстави.

Таким чином, вимога щодо зобов`язання голови Харківської обласної ради повторно розглянути депутатське звернення позивача є такою, що заявлена передчасно, оскільки з системного аналізу ст.ст. 13, 22 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" вбачається, що наступною стадією розгляду депутатського звернення, у разі незадоволення депутатом відповіддю, є направлення депутатського запиту, що є двома послідовними діями направленими на реалізацію повноважень депутата місцевої ради. В свою чергу, відповідь на такий запит може мати наслідок прийняття рішення відповідною місцевою радою. Всі ці дії є стадіями одного алгоритму дій, які взаємопов`язані та здійснюються послідовно.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 по справі № 260/401/24 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло