Справа № 335/5542/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 335/5542/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.08.2024 (суддя Макаров В.О.) в адміністративній справі №335/5542/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2166264 від 17.05.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Департаменту патрульної поліції в Запорізькій області Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2166264 від 17.05.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.05.2024 року рухаючись на автомобілі HYNDAY GRANT SANTA FE номерний знак НОМЕР_1 з Хортицького району м. Запоріжжя, виїхав на Прибережну магістраль та рухався у бік залізничного вокзалу. На не позначеному блок посту, навпроти отельного комплексу Хортиця Палас (бульвар Шевченка 71-а його зупинили працівники Національної поліції. Він виконав вимогу працівника, здійснив перестроювання у правий бік та здійснив зупинку у вказаному працівником поліції місці. Звертає увагу, що у місці зупинки працівником поліції, у порушенні розділу 8 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, були відсутні будь які дорожні знаки, була відсутня дорожня розмітка. У подальшому лейтенантом поліції ОСОБА_2 , було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2166264 від 17.05.2024 року (далі за текстом Постанова) про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови зазначено, що: 17.05.2024 року 08:50:24 м. Запоріжжя, вул. Біліська, 9В, водій керуючи ТЗ не виконав вимогу про зупинку працівником поліції поданий спеціальним жезлом, та здійснив зупинку на проїзній частині дороги у другому ряді, чим порушив п. 8.9.а ПДР порушення вимог зупинки працівника поліції поданої жезлом або рукою. Саме це порушення ПДР із боку працівника поліції було застосовано штраф за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Під час розгляду справи усі його зауваження не було враховано, протокол про адміністративне правопорушення не складався та не був йому наданий.Позивач не погоджується з висновками, викладеними у постанові позивач не погоджується, вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконною з наступних підстав. На його думку, за порушення п. 8.9.а ПДР передбачена відповідальність ст. 122-2 КУпАП, але ж ніяк ні ст. 122 КУпАП. Відповідачем не було здійснено жодних дій спрямованих на доведеність його вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 КУпАП, а також не враховано його пояснення щодо їх відповідності вимогам чинного законодавства. Більш того, відповідно до постанови було вказано, що місце скоєння правопорушення вул. Біліська, 9В. Але, позивачем було вказано, що він рухався по вул. Прибережна магістраль. Де знаходиться вулиця Біліська йому взагалі невідомо, він там не був та не міг бути. Підсумовуючи викладене, вважає, що обставини, які викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2166264 від 17.05.2024 року не підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем у постанові не викладено суть обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, не доведено його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого п. 8.9.а ПДР, не враховано докази передбачені ст. 251 КУпАП та обставини визначені у ст. 280 КУпАП, постанова не містить інформацію щодо місця скоєння правопорушення, місця розгляду справи, не містить інформацію щодо технічного засобу, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2166264 від 17.05.2024 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.08.2024 позові вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм процесуального права.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС) суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.05.2024 року лейтенантом поліції ОСОБА_2 , було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 2166264 від 17.05.2024 року (далі за текстом Постанова) про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вказаної постанови зазначено, що: 17.05.2024 року 08:50:24 м. Запоріжжя, вул. Біліська, 9В, водій керуючи ТЗ не виконав вимогу про зупинку працівником поліції поданий спеціальним жезлом, та здійснив зупинку на проїзній частині дороги у другому ряді, чим порушив п. 8.9.а ПДР порушення вимог зупинки працівника поліції поданої жезлом або рукою. Саме це порушення ПДР із боку працівника поліції було застосовано штраф за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач, вважаючи вказану постанову відповідача протиправною, звернувся до суду з адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Згідно із п. 8.9.а ПДР України, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою сигнального диска з червоним сигналом чи світлоповертачем або руки, що вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Натомість ч.1 ст. 122-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Натомість згідно із ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд також зауважує, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вказаних критеріїв не в повній мірі було дотримано поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Як зазначено вище, ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за проїзд на заборонний жест регулювальника.

Даних про те, що на тій ділянці дороги (м. Запоріжжя, вул. Біліська, 9В), де перебували поліцейські у той день (17.05.2024 року 08:50:24), поліцейський діяв як регулювальник, тобто виконував регулювання дорожнього руху у форменому одязі підвищеної видимості з елементами із світлоповертального матеріалу за допомогою жезлу, свистка, - до матеріалів справи не надано.

Тобто, матеріалами справи не підтверджено наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Разом із тим, позивачу ставиться за провину порушення ним вимог п.8.9.а ПДР України, що передбачає порядок подачі поліцейським вимоги про зупинку транспортного засобу, тобто невиконання позивачем, як водієм, вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу. Відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Виключний перелік органів, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення міститься в ст. 213 КпАП, до яких відносяться як суди, так і органи Національної поліції. Проте, розмежування підвідомчості спорів між даними органами зазначене у ст. 221-222 КУпАП.

Згідно з приписами ст. 222 КпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених ч. 2 статті 122 КпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Поряд із цим, відповідно до ст. 221 КУпАП, судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 122-2 КУпАП.

Тобто, згідно з ст.221 КУпАП лише суддям підвідомчі справи про адміністративні правопорушення вчинені за ч.1 ст. 122-2 КУпАП, а працівник поліції повинен лише скласти відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі за №826/13000/18 зазначено, що правова процедура є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій проведення такої перевірки із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності. Безспірним є те, що принципи законності та верховенства права покладені в основу провадження у справі про адміністративне правопорушення, а тому в аспекті дотримання належної правової процедури суд звертає увагу, що здійснення розгляду справи не уповноваженим суб`єктом владних повноважень безумовно свідчить про протиправність його подальшого рішення (незалежно від результату) як такого, що ухвалено поза межами повноважень. Зазначені обставини тягнуть за собою протиправність рішення та його подальше скасування.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Наведене вище свідчить, що під час винесення постанови були грубо порушені норми діючого законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП - відсутня об`єктивна сторона цього правопорушення, а тому оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій та не надано обґрунтованих доводів щодо правомірності притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.2 ст. 122 КУпАП, відповідно до норм чинного законодавства.

Беручи до уваги вищенаведене, на думку суду, поліцейський діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, однак не з`ясував при розгляді справи про адміністративне правопорушення усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не правильно кваліфікував дії позивача , що свідчить про незаконність прийнятої ним постанови, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по наявність правових підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15.08.2024 в адміністративній справі №335/5542/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова