Справа № 160/21734/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
Ухвалою від 13 серпня 2024 року суд відкрив провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
02.09.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній підтримав позицію, викладену у позовній заяві.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з частинами 3, 4 ст.262 КАС України підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області провело документальну позапланову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності Державного підприємства "Експериментально-виробниче підприємство інституту чорної металургії ім. З.І. Некрасова Національної академії наук України" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства України за період з 01.01.2017 по 31.12.2023 (податок на додану вартість по 31.05.2024), з питання дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2023
За результатами перевірки 28.06.2024 року відповідач склав акт №1771/04-36-07-07-04/00190578.
В цьому акті перевірки Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зазначило, що ДП ЕВП ІЧМ НАНУ з 01.01.2017 по 31.12.2023 є платником земельного податку.
Перевіркою повноти нарахування земельного податку за період з 01.01.2017 по 31.12.2023 встановлено заниження земельного податку всього на 332 085,60 грн, у т.ч. у 2022 році на 135149,45 грн та у 2023 на 195936,20 грн.
Коефіцієнт індексації на 2022 рік становив 1,15 грн та на 2023 -1,051 грн.
Згідно із п.2 та п.3 рішення Дніпровської міської ради VII скликання №12/57 від 20.05.2020,3 01.01.2021 нормативна грошова оцінка земель міста Дніпра становить 644,05 грн за 1 кв.м. землі, нормативна грошова оцінка земель міста Дніпра підлягає щорічній індексації відповідно вимог чинного законодавства.
В порушення п.п.271.1.1, п.п.271.1.2 п.271.1 ст.271, п.274.1 ст.274 ПК України за рахунок застосування не правильної нормативно-грошової оцінки платником занижено земельний податок всього на 332 085,65грн, у т.ч. у 2022 році на 135149,45 грн та у 2023 на 195936,20 грн.
В порушення пункту 2873 статті 287 ПКУ ДП ЕВП ІЧМ НАНУ несвоєчасно сплатило самостійно задекларовані суми земельного палатку за наступними строками:
На підставі акту перевірки Головне управління ДПС у Дніпропетровській області прийняло такі податкові повідомлення-рішення:
Вважаючи протиправним вищевказані податкові повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. За підпунктами 14.1.72 і 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Відповідно до п.288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу. Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік (п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України). Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п.285.2 ст.285 Податкового кодексу України).
Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій.
Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Відповідно до п.289.1 ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Згідно частини 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель»).
Як видно з матеріалів справи, позивач від Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області отримав витяги з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельних ділянок від 23.02.2022 р. з реєстраційними номерами 9594/303-22 та 9596/303-22, якими позивач керувався при обчисленні суми податку на землю. Електронні примірники нормативно-грошової оцінки від 23.02.2022р , засвідчені електронним цифровим підписом, були направлені на електронну пошту підприємства.
При цьому нормативно грошова оцінка земельної ділянки станом на 27.12.2022 р., про яку зазначає відповідач в акті перевірки, не може бути основою для розрахунку земельного податку на 2022 р., оскільки така нормативно-грошова оцінка була складена в кінці 2022 р., а не на його початок (згідно із ст. 286.2 Податкового кодексу України земельний податок розраховується з 1 січня до 20 лютого поточного року).
Суд враховує, що на час подання позову Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не відкликав/не скасував/не визнав недійсним свою грошову оцінку від 23.02.22р, якою користувався позивач при обчисленні суми податку на землю.
Як видно з матеріалів справи, відповідач в розрахунках земельного податку на 2022 рік бере за основу витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок станом на 27.12.2022 р., тобто на кінець року, а в розрахунках на 2023 рік наводить не існуючі витяги від 22.01.2023 року.
Розмір нормативно-грошової оцінки земельних ділянок в розрахунках на 2023 рік виходить шляхом множення нормативної грошової оцінки станом на 27.12.2022 р. на коефіцієнт індексації за 2022 р. 1,15:
- 3 155 963,44грн х 1,15 = 3 629 357,96 грн;
- 40 607 635,69грн х 1,15 = 46 698 781,04 грн.
В листі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 21.08.2024 р. №8-4.0.110-4635/2-24, який надійшов на адресу позивача (отримано підприємством після подання адміністративного позову),відповідач зазначив: "Формування витягів із технічне документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється відповідно до затвердженої та введеної в дію технічної документації з нормативно- грошової оцінки земель у встановленому законодавством порядку та відповідно до відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку на момент формування витягу."
Відповідно до п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Таким чином, суд вважає, що позивач, користуючись нормативно-грошової оцінкою Держгеокадастру від 23.02.2022 р. (реєстраційні номери 9594/303-22 та 9596/303-22), діяв добросовісно та розумно, дотримуючись норм податкового законодавства.
Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Відповідно до пункту 124.1 статті Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом,такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів ^включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.11 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (пункт 124.2 статті 124 Податкового кодексу України).
Згідно із пунктом 124.3 статті 124 Податкового кодексу України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
З урахуванням особливостей, визначеним абзацом дев`ятим підпункту 69.1 пункт 69.1 підрозділу XX ПК України, платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо строків сплати податків і зборів, зокрема за 2021 рік (для річного звітного (податкового) періоду), за 1 квартал 2022 року (для квартального звітного (податкового) періоду), січень- травень 2022 року (для місячного звітного (податкового) періоду), за умови їх сплати не пізніше 01.08.2022.
У разі сплати зобов`язань із земельного податку за січень - травень 2022 року пізніше 01.08.2022, а також за порушення термінів сплати за землю за червень - грудень 2022 року та подальші звітні періоди суб`єкт господарювання не звільняється від відповідальності і до платників застосовуються штрафні санкції, визначені ст. 124 Податкового кодексу України.
При цьому відлік терміну затримки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, встановлено абзацами другим та термін пункту 124.1. статті 124 Податкового кодексу України у контексті платежів та звітних періодів, зазначених у підпункті 69.1 пункт 69.1 підрозділу XX ПК України, починається з 02.08.2022.
Повідомлення відповідно до пункт 69.1 підрозділу XX Податкового кодексу України щодо неможливості виконання податкового обов`язку від позивача до відповідної ДПІ не надходило.
Разом з цим позивач у позовній заяві не заперечує затримку сплати земельного податку за 2022 рік.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд зробив висновок, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 6964,70 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією від 08.08.2024 року.
Оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подання позову до суду підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 6022,10 грн., що є пропорційно до задоволеної позовної вимоги (на суму 401473,74 грн.).
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук