Справа № 440/5048/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.С. Бойко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 р. Справа № 440/5048/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2024, по справі № 440/5048/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 67 від 26 жовтня 2023 року щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 , періоду роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1995 року у Полтавському УБР Акціонерного товариства "Букрос" та з 02 квітня 1995 року по 01 серпня 1998 року у Закритому акціонерному товаристві "Біком";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1995 року у Полтавському УБР Акціонерного товариства "Букрос" та з 02 квітня 1995 року по 01 серпня 1998 року у Закритому акціонерному товаристві "Біком".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 67 від 26 жовтня 2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 : з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1995 року у Полтавському УБР Акціонерного товариства "Букрос" та з 02 квітня 1995 року по 01 серпня 1998 року у Закритому акціонерному товаристві "Біком".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2023 про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1995 року у Полтавському УБР Акціонерного товариства "Букрос" та з 02 квітня 1995 року по 01 серпня 1998 року у Закритому акціонерному товаристві "Біком", оскільки 11.06.2022 російська федерація вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. Вказано, що під час дії Угоди у позивача не виникло права на пенсію. Звернення за призначенням пенсії відбулося вже після припинення дії Угоди, тому її норми не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Також апелянт зазначав, що до заяви про призначення пенсії позивачем не було надано документ, який підтверджував місце його реєстрації, що передбачено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

На підставі п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 20.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №67 від 26.10.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

У рішенні зазначено, що пенсійний вік відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 60 років.

Вік заявника 60 років 2 місяці 16 днів.

Необхідний страховий стаж становить 30 років.

Страховий стаж особи становить 24 роки 5 місяців 0 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви пенсійним органом прийнято рішення, згідно з яким за доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності з 01.01.1992 по 01.04.1995, 02.04.1995 по 01.02.1998, оскільки заявник працював на території російської федерації, а з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Не погодившись з вказаним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 67 від 26 жовтня 2023 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії та необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Таким чином, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до вимог позовної заяви спірні правовідносини склались щодо правомірності незарахування пенсійним органом до стажу роботи позивача періоду роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1995 року у Полтавському УБР Акціонерного товариства "Букрос" та з 02 квітня 1995 року по 01 серпня 1998 року у Закритому акціонерному товаристві "Біком".

Висновки пенсійного органу щодо відсутності підстав для зарахування періоду роботи з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1995 року у Полтавському УБР Акціонерного товариства "Букрос" та з 02 квітня 1995 року по 01 серпня 1998 року у Закритому акціонерному товаристві "Біком" обґрунтовані тим, що заявник у зазначені періоди працював на території російської федерації, а з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Так, відмовляючи у зарахуванні вказаного періоду відповідач посилався на те, що особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надаються документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за період роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII передбачено, що у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Частиною 2 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеною між Україною і росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

При цьому, в силу п. 2 ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Таким чином, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, оскільки такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Натомість, пенсійним органом безпосередні записи трудової книжки про роботу позивача у спірні періоди не оспорювались.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції про необґрунтованість зазначених в оскаржуваному рішенні пенсійного органу підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу.

Доводи апелянта про неподання документа про реєстрацію місця проживання відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, як однієї з підстав відмови у призначенні пенсії, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

У зв`язку з прийняттям Постанови Правління Пенсійного фонду України Про затвердження Змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України № 23-1 від 24.11.2022 у Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) у розділі II, пункті 2.1, підпункті 4 слово «(реєстрації)» виключено, слово «документи» замінено словом «відомості».

Відтак, з 24.11.2022 при зверненні до пенсійного органу для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, відомості про місце проживання особи.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачем до заяви про призначення пенсії за віком долучено довідку, видану виконавчим комітетом Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 02.9-18/195 від 06.10.2023 про те, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 .

Отже, відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу позивача періоду роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 з 01 січня 1992 року по 01 квітня 1995 року у Полтавському УБР Акціонерного товариства "Букрос" та з 02 квітня 1995 року по 01 серпня 1998 року у Закритому акціонерному товаристві "Біком" з викладених відповідачем підстав є необґрунтованою.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 67 від 26.10.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.10.2023 про призначення пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 по справі № 440/5048/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло