Справа № 380/3414/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Справа № 380/3414/24 пров. № А/857/19615/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 липня 2024 року (суддя Мричко Н.І., м.Львів),-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФ-1) в якому просила:

визнати протиправними дії ГУПФ-1 щодо не зарахування до трудового (страхового) стажу позивача періодів роботи: в яслах-садку № НОМЕР_1 міського відділу народної освіти в АДРЕСА_1 з 23.12.1980 по 25.08.1981; в Благовському яслах-садку Благовської сільської ради народних депутатів Свердловського району Луганської області з 01.08.1983 по 07.05.1987; в яслах-садку № НОМЕР_1 міського відділу народної освіти в АДРЕСА_1 з 02.11.1987 по 07.04.1988;

- зобов`язати ГУПФ-1 зарахувати позивачу до трудового (страхового) стажу періоди роботи: в яслах-садку № НОМЕР_1 міського відділу народної освіти в АДРЕСА_1 з 23.12.1980 по 25.08.1981; в Благовському яслах-садку Благовської сільської ради народних депутатів Свердловського району Луганської області з 01.08.1983 по 07.05.1987; в яслах-садку № НОМЕР_1 міського відділу народної освіти в м. Ровеньки Луганської області з 02.11.1987 по 07.04.1988.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУПФ-2).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 5 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ-2 від 27.12.2023 № 96 про відмову в призначенні пенсії (далі Рішення). Зобов`язано ГУПФ-1 зарахувати позивачу до трудового (страхового) стажу періоди роботи: в яслах-садку № НОМЕР_1 міського відділу народної освіти в АДРЕСА_1 з 23.12.1980 по 25.08.1981; в Благовському яслах-садку Благовської сільської ради народних депутатів Свердловського району Луганської області з 01.08.1983 по 07.05.1987; в яслах-садку № НОМЕР_1 міського відділу народної освіти в м. Ровеньки Луганської області з 02.11.1987 по 07.04.1988.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржило ГУПФ-2, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги вказує, що для розгляду заяви не було надано документів, що підтверджували оскаржувані періоди роботи.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подала.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що 26.12.2023 позивач звернулась до ГУПФ-1 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

За принципом екстериторіальності заяву позивача передано для розгляду до ГУПФ-2, яке прийняло Рішення. Таке рішення мотивоване тим, що страховий стаж позивача становить 27 років 6 місяців 29 днів. До страхового стажу не враховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 23.12.1980 серія НОМЕР_2 :

- з 23.12.1980 по 25.08.1981 в ясла-саду №1, оскільки запис про звільнення з роботи не засвідчено печаткою підприємства;

- з 01.08.1983 по 07.05.1987 в якості вихователя, оскільки відсутня повна назва підприємства;

- з 02.11.1987 по 07.04.1988 в ясла-саду №1 Гороно, оскільки наявне виправлення в даті наказу про зарахування на роботу, окремі довідки не надавалися.

Вважаючи такі дії відповідача протиправним, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом №1058-IV.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону а даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, у разі наявності лише трудової книжки та відсутності будь-якої можливості в інший спосіб підтвердити свій страховий стаж, не може мати негативні наслідки для позивача, а отже, й не може впливати на його особисті права, тобто не можуть слугувати підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №677/277/17 та від 6 лютого 2018 року у справі №677/277/17.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Відповідно, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а та від 25 квітня 2019 року у справі №593/283/17.

Зважаючи на те, що права позивача порушені, але прийняття рішення на користь останнього, в тому числі щодо зарахування стажу належить до безпосередніх повноважень територіального органу Пенсійного фонду України, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову у спосіб, що наведений в оскаржуваному рішенні суду.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 324, 325, 328, 329 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 липня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
М. А. Пліш