Справа № 554/10169/24
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/162/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АА № 00022331 від 04 вересня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що 11.09.2024 року йому стало відомо про наявність постанови Державної служби України з безпеки на транспорті у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимісерії АА № 00022331 від 04.09.2024 року. Того ж дня ним було направлено заяву на електронну адресу відповідача з метою отримання примірника вказаної постанови. Примірник постанови серії АА № 00022331 від 04.09.2024 року від відповідача засобами поштового зв`язку чи в інший спосіб позивачем не отримувався. ОСОБА_1 вважає постанову про адміністративне правопорушення серії АА № 00022331 від 04.09.2024 року такою, яка винесена з порушенням вимог чинного законодавства та такою, яка підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю. Позивач зазначає, щло відповідно до змісту постанови, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6,088 % (2.435 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон. Так, відповідно до результатів зважування автоматичним комплексом від 02.09.2024 року, вказаних в постанові, загальна фактична маса транспортного засобу MAN TGX 18.480, ДНЗ НОМЕР_1 , склала 42435 кг. Позивач зазначає, що вказаний вантажний транспортний засіб тягач перевозив вантаж за допомогою контейнера, який був встановлений на спеціалізований напівпричіп Н/ПР -контейнеровоз KRONE SD, ДНЗ НОМЕР_2 , що підтверджується метаданими з сайту Укртрансбезпеки при переході за посиланням, наданим в самій постанові та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Пунктом 22.5. ПДР України визначено максимально допустимі параметри фактичної маси такого типу транспорту, як контейнеровоз, а саме: трьохвісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра 44 тони. Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 транспортного засобу KRONE SD, ДНЗ НОМЕР_2 від 09.11.2022 року, вказаний транспортний засіб є спеціалізованим напівпричіпом н/пр - контейнеровозом, тобто, максимальна допустима фактична маса для транспортного засобу позивача складає 44 тони. Позивач вважає, що в його діях з перевезення вантажу 02.09.2024 року, зафіксованому автоматизованим комплексом WIM 7 за адресою М-22, км. 74+810 Полтавська область, відсутні подія та склад адміністративного правопорушення. Нормативні параметри ваги не перевищено. Постанову складено помилково.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 23 вересня 2024 року поновлено строк на оскарження постанови та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від представника відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Бодак М. надійшов відзив на позов, у якому прохає відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА №00022331 від 04.09.2024 встановлено, що 02.09.2024 о 12 год 16 хв., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл., зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_4 , відповідальна оcоба допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 6.088% (2.435 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Вищевказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 7, WAGA-WIM35, зав. №1, сертифікат перевірки типу №UA.TR.113-0619-21; свідоцтво про повірку: №04/4380 від 07.11.023, чинне до 07.11.2024 (підсистема вагового контролю) та сертифікат перевірки типу №UA.TR.113-0695-21; свідоцтво про повірку №1471 від 07.11.2023, чинне до 07.11.2024 (підсистема габаритного контролю). За вказане правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500,00 грн. Постанову серії АА №00022331 винесено 04.09.2024 та 05.09.2024 скеровано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №009 на поштову адресу позивача: АДРЕСА_1 , тобто на адресу, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, вказану самим позивачем при реєстрації транспортного засобу, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та підтверджену в позовній заяві. Представник відповідача звертає увагу, що що номер рекомендованого поштового відправлення, яким надсилалася постанова, зазначено безпосередньо в тексті самої постанови , вказане поштове відправлення було повернуто на адресу відповідача через невручення адресату за закінчення терміну зберігання. 13.09.2024 копія постанови серії АА №00022331 від 04.09.2024 була направлена відповідачем на вказану позивачем електронну адресу, що не заперечується останнім. Представник відповідача наголошує, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, на підтвердження чого додаються копії сертифікатів перевірки типу та свідоцтв про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. оскаржувана постанова містить всі передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 1) фотографіями транспортного засобу, здійсненими в момент проїзду через автоматичний пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем; 3) витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення. Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у кожній постанові, та можуть бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності. Зміст постанови АА №00022331 від 04.09.2024 відображає усі істотні ознаки складу правопорушення, усі відомості, які містяться в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема, постанова містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді зазначення конкретних вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, -загальної маси та навантаження на осі. Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні габаритно-вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. З матеріалів, долучених до відзиву, вбачається, що порушення стосуються саме нормативних вагових параметрів загальної маси транспортного засобу в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Вказані відомості містяться у інформаційній картці автоматичного пункту габаритно-вагового контролю (загальна маса «weight-full» 47150 кг), сформованій автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, яка використовувалась відповідачем при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та відображені в роздруківці відомостей системи автоматизованого робочого місця інспектора. Фіксація адміністративних правопорушень була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM 7, WAGA-WIM35, зав. №1. Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 7, WAGA-WIM35, зав. №1 відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, на підтвердження додаються копії сертифікатів перевірки типу та свідоцтв про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. При цьому, здійснення габаритно-вагового контролю відбулося з використанням технічно справного зважувального обладнання, щодо якого проведено періодичну повірку (метрологічну атестацію). Таким чином, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, зафіксований за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу. Постановою про адміністративне правопорушення серії АА №00022331 від 04.09.2024 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а саме: перевищення загальної. маси транспортного засобу на 6.088% (2.435 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. При цьому, фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу становила 47150 кг (47,150 т); загальна маса з урахуванням похибки вагового комплексу 42435 кг (42,435 т). Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT) Згідно формули зроблено розрахунки та встановлено перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, відповідно до постанови АА №00022331 від 04.09.2024. Перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, про що прямо вказано в постанові із зазначенням застосованої формули. Представник відповідача зазначає, що на думку позивача, дозволена максимальна фактична маса транспортного засобу складає 44 т як для контейнеровоза відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху. В контексті зазначеного вважає за доцільне зазначити, що чинна редакція пункту 22.5 Правил дорожнього руху передбачає збільшені вагові норми щодо загальної маси транспортного засобу 42 (44) т для двовісного (трьохвісного) автомобіль (тягач), з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) виключно у разі перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. При цьому, вказані вимоги щодо збільшеної максимальної фактичної маси транспортного засобу застосовуються виключно за умови дотримання вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363 (далі Правила №363). Об`єктивною та нормативно обґрунтованою позицією відповідача є те, що транспортний засіб позивача не відповідав вимогам підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких фактична маса транспортного засобу 42 т допустима для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. В контексті зазначеного, звертають увагу на нормативно встановлену максимальну допустиму загальну довжину транспортного засобу, який перевозить контейнери 13,716 м. Так, загальна довжина транспортного засобу Позивача на момент фіксації адміністративного правопорушення замість допустимих 13,716 м. становила 15,464 м., що прямо зафіксовано в оскаржуваній постанові серії АА №00022331 від 04.09.2024 у розділі «Фактичні зафіксовані параметри ТЗ», а також відповідна інформація відображена в інформаційній картці габаритно-вагового контролю («length» 15464 см), сформованій автоматичним пунктом під час проїзду транспортного засобу. В свою чергу, один лише факт перевищення нормативного параметру загальної довжини транспортного засобу виключає можливість застосування до такого транспортного засобу збільшених нормативів загальної маси 42 т відповідно до підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху як для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше

контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також звертаємо увагу на те, що за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив не контейнер. Представнико відповідача вказує, що напівпричепи-контейнеровози призначені, зазвичай, для перевезення морських контейнерів по автомобільним дорогам. Даний тип транспорту включає в себе шасі причепа або напівпричепа і фітинговий майданчик для установки контейнера та не мають змонтованих на них вантажно- розвантажувальних пристроїв. Універсальні автомобільні контейнери, що належать Перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Представник відповідача вказує, що в обґрунтування позовних вимог Позивачем до матеріалів справи не долучено жодних належних доказів на підтвердження того, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням та з відповідним маркуванням. з матеріалів фотофіксації адміністративного правопорушення чітко вбачається відсутність на транспортному засобі відповідного маркування універсального контейнера відсутні позначення розпізнавального знака; номера контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Більше того, з вказаних матеріалів справи вбачається, що зазначений у постанові сідловий тягач з напівпричепом перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни додано тентований верх, а також відсутні кутові фітинги. В контексті зазначеного представник відповідача вважає за доцільне звернути увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що в момент фіксації адміністративного правопорушення транспортним засобом позивача здійснювалося перевезення саме контейнера. Представник відповідача стверджує, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні вищезазначених норм та не використовувався в момент зафіксованого порушення як контейнеровоз. Таким чином, максимально допустиме навантаження для транспортного засобу позивача відповідно до п.22.5 ПДР України є 40 т. З аналізу свідоцтва серія НОМЕР_3 про реєстрацію напівпричепа-контейнеровоза марки KRONE, державний номерний знак НОМЕР_2 (копія додавалася позивачем до позовної заяви) вбачається, що вказаний напівпричіп призначений для перевезення особливого виду вантажу контейнерів. Відомості щодо переобладнання вказаного напівпричепу для перевезення змінного кузова в особливих примітках зазначеного свідоцтва відсутні. Представник відповідача вказує, що доказів того, що зазначений напівпричіп перевозив контейнер чи змінний кузов позивачем в ході розгляду справи не надано, з огляду на, що позивачем не доведено наявності підстав для застосування у даному

випадку для даного транспортного засобу збільшених вагових параметрів загальної маси, а тому застосуванню підлягають нормативні вагові параметри для двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом максимальна фактична маса 40 т. Представник відповідача вказує, якщо в реєстраційних документах транспортного засобу вказано «контейнеровоз», він є типу причепа або напівпричепа для перевезення контейнерів по автомобільним дорогам, то лише при використанні такого транспортного засобу як засобу спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажівпевних категорій контейнерів, допускається навантаження, передбачене пунктом 22.5 Правил дорожнього руху. У даній справі позивачем не надано доказів використання спеціального колісного транспортного засобу напівпричепа-контейнеровоза для перевезення контейнера чи знімного кузова з відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення. Таким чином, позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні вищезазначених міжнародних та національних норм, тому у такому разі він мав право перевозити вантаж з дотриманням пункту 22.5 Правил дорожнього руху не більше 40 т, адже навантаження 42 (44) т допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезенні контейнерів. Використання конструкції, візуально схожої на контейнер, є намаганням штучно збільшити максимальне дозволене навантаження транспортного засобу всупереч нормам законодавства України. Таким чином, дії Укртрансбезпеки щодо встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, винесення оскаржуваної постанови та притягнення. Позивача до відповідальності у виді штрафу в розмірі 8 500,00 грн. є цілком правомірними. Щодо витрат на правову допомогу представник відповідача зазначає, що вимоги про відшкодування судових витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн., що майже дорівнює ціні позову, є явно неспівмірними з обсягом виконаних адвокатом робіт та категорією складності справи (а.с.21-36).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Судом встановлено, що 04.09.2024 року старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Головня Т.С. винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України ОСОБА_1 серії АА № 00022331 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП на суму штрафу 8500 грн., відповідно до якої 02.09.2024 року за адресою: М-22, км 74+810, Полтавська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 18.480, державний номерний знак НОМЕР_4 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси ТЗ на 6.088% (2.435 тон), при дозволеній максимальній масі 40 тон (а.с.42).

Власником транспортного засобу: MAN TGX 18.480 днз: AC3772HO є Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖЕР», що підтверджуються копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с.11-12).

Відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 транспортного засобу KRONE SD, ДНЗ НОМЕР_2 від 09.11.2022 року, вказаний транспортний засіб є спеціалізованим напівпричіпом н/пр - контейнеровозом , власником якого є власником Товариство з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖЕР» (а.с.12-13).

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖЕР» є ОСОБА_1 (а.с.49).

Відповідно до абз.4 розділу І «Терміни та поняття» Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженихнаказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363(далі - Правила №363):

н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів;

вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

Пунктами 17.4, 17.5 Правил №363 встановлені вимоги щодо маркування універсальних та спеціальних контейнерів, які належать перевізникам або ж власникам вантажу.

Так, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера (пункт 17.4 Правил №363).

Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м) (пункт 17.5 Правил №363).

Пунктом 17.2 Правил №363 встановлена заборонена на перевезення в універсальних контейнерах вантажів, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.

Судом досліджено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , згідно якого за ТОВ «ВАНТАЖЕР» зареєстровано право власності на транспортний засіб KRONE SD, ДНЗ НОМЕР_2 . Згідно вказаного свідоцтва даний транспортний засіб є спеціалізованим напівпричіпом контейнеровозом .

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року № 30 (далі - Правила), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до абзацу 4 пункту 4. Правил допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху»).

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

З огляду на встановлення пунктом 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною другою статті 132-1 КУпАП.

У вказаній справі позивач заперечує правомірність оскаржуваної постанови саме з мотивів неврахування відповідачем факту приєднання до тягача MAN TGX 18.480 днз: AC3772HO причепу-контейнеровоза KRONE SD, ДНЗ НОМЕР_2 , що, у свою чергу, за посиланням позивача, призвело до помилкового обрахунку відсоткового значення перевищення нормативних параметрів, встановленихпунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що в якості даних транспортного засобу, рух якого зафіксовано в автоматичному режимі, у постанові від 04.09.2024 серії АА №000223312 зазначено: MAN TGX 18.480 днз: AC3772HO .

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, копія якого наявна в матеріалах справи, MAN TGX 18.480 днз: НОМЕР_4 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем-Е (а. с. 11-12).

Відповідно до фотозображення із копії інформаційного файлу, використаного старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті під час розгляду справи про правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі та винесення постанови від 04.09.2024 року серії АА № 00022331, 02.09.2024 року о 12 год.16 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область на автоматичному зважувальному комплексі WIM-7 зафіксовано проїзд п`ятивісного транспортного засобу - MAN TGX 18.480 днз НОМЕР_4 з причепом -контейнеровозом (а. с. 42).

Судом встановлено, що оскаржувана постанова та вищевказаний інформаційний файл не містять даних щодо марки, моделі причепу-контейнеровоза, приєднаного до сідельного тягача MAN TGX 18.480 днз AC3772HO.

Разом з тим, відповідно до Додатку 1 до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 №512(далі -Інструкція №512), встановлено вимоги щодо зазначення марки, моделі, державного номерного знаку причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу).

Згідно з абзацом 5 пункту 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019р. №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт»(далі - Порядок №1174) метадані повинні містити дані про фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака.

З огляду на встановлення пунктом 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі щодо марки, моделі та державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепу-контейнеровоза, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною другою статті 132-1 КУпАП.

З огляду на вказане, суд вважає безпідставним неврахування відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови факту проїзду транспортного засобу MAN TGX 18.480 днз AC3772HO з причепом контейнеровозом.

При цьому, оскаржувана постанова не містить виміряних з урахуванням похибки вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри, встановлені саме для контейнеровозів. Так, згідно з позицією відповідача при обрахунку перевищення нормативних параметрів використано параметри, встановлені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, саме для транспортних засобів та їх составів - фактична маса - до 40 т.

Разом з тим, з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та причепу, належних позивачу вбачається, що тип причепу - спеціалізований напівпричіп - спеціалізований н/пр-контейнеровоз, отже, згідно п. 22.5 ПДР допустима загальна допустима вага перевезення для контейнеровозів 44 000 кг, а тому розрахунки спеціаліста щодо перевищення нормативних параметрів є невірними внаслідок використання невірних вихідних даних.

Суд враховує, що адміністративне правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано в автоматичному режимі у Порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174 «Деякі питання фіксації порушень законодавства про автомобільний транспорт».

Суд не бере до уваги доводи відповідача, що транспортний засіб марки KRONE, державний номерний знак НОМЕР_2 , не є контейнером в розумінні Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 за № 363 (далі - Правила № 363), оскільки не містив фітингів, номеру контейнера, позначення розпізнавального знака, найменування власника, зазначення вантажності та маси, місця і дати виготовлення контейнера, часу капітального ремонту, відповідно фактична маса транспортного засобу, яким позивач міг без дозволу здійснювати вантажні перевезення не повинна перевищувати 40 т., виходячи з наступного.

Контейнеровози це транспортні засоби спеціалізованого призначення, що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів.

В свою чергу, у Правилах № 363 наведено визначення: вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб. м і більше).

Таким чином, відповідач помилково застосовував до контейнеровозу вимоги до контейнерів, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку, що фактична маса транспортного засобу, яким позивач міг без дозволу здійснювати вантажні перевезення не повинна перевищувати 40 т.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен довести фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є недоведеним.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд вважає за можливе позов задовольнити, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії АА № 00022331 від 04.09.2024 року, а провадження у справі закрити.

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача ОСОБА_1 витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 484,48 грн.

Щодо витрат на професійну правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами ч.4 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Партнери» укладено Договір № 20240917/2 від 17 вересня 2024 року про надання професійної правничої допомоги. Адвокатом Тарасенком М.В. надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Тарасенко М.В. за договором про надання професійної правничої допомоги від 17.09.2024 р. з ОСОБА_1 З копії квитанції № 20240917/2 від 17.09.2024 р. слідує, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Тарасенку М.В. 7 000 грн. (а.с.16-17).

Водночас обов`язок доведення неспівмірності таких витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на відповідача (ч. 7 ст. 134 КАС України).

При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України (частини шоста, сьома статті 134 КАС України), відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №480/2181/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18, постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

За правовою позицією Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №301/1894/17 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участі у судовому засіданні, а й у разі вчинення інших дій за його межами та поза судовим засіданням.

З огляду на викладене та беручи до уваги факт того, що суб`єкт владних повноважень заперечує стосовно розміру адвокатських послуг, суд доходить висновку, що враховуючи, що розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг наданих адвокатом доказів до позову, понесення судових витрат є доведеним.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи те, що предметом спору у цій справі є законність та обґрунтованість постанови про накладення штрафу у розмірі 8500 грн, суд зробив висновок, про те, що вимога позивача про відшкодування йому витрат з правничої допомоги у розмірі 7 000 грн, не відповідає критерію співмірності та розумності таких витрат, а тому зважаючи на обсяг фактично наданих адвокатом послуг (складання однотипної позовної заяви, розгляд справи без повідомлення сторін), суд вважає за необхідне зменшити розмір правничої допомоги, що підлягає стягненню з відповідача до 2500 грн.

Керуючись ст.ст.2,19,132,134,139,241-251 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії АА № 00022331 від 04.09.2024 р. по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 85000 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити, в зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державна служба України з безпеки на транспорті на рахунок ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484 грн. 48 коп. та 2500 грн. витрат на правничу допомогу

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в десятиденний строк з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Відповідач Державна служби України з безпеки на транспорті місце знаходження: м.Київ, вул. Фізкультурна, 9, .

Суддя Л.І.Савченко