Справа № 420/31822/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме за періоди з 21.09.2022 по 10.10.2022; 09.11.2022 по 09.12.2022; 01.02.2023 по 17.02.2023; 24.04.2023 по 24.05.2023 , з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а саме за періоди з 21.09.2022 по 10.10.2022; 09.11.2022 по 09.12.2022; 01.02.2023 по 17.02.2023; 24.04.2023 по 24.05.2023 , з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , під час проходження військової служби ОСОБА_1 , 03.09.2022 отримав травму, яка відноситься до тяжких, тому за час лікування та відпустки за висновками ВЛК йому повинні нараховувати та виплачувати додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці, але протиправно цього відповідач не робив.

Ухвалою від 22.11.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати дану справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що згідно наданої інформації, направлень та довідок медичного пункту військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 довідка, форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, не видавалася командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини тримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. ОСОБА_1 самостійно звертався до медпункту військової частини, щодо погіршення стану здоров`я, після чого був направлений на проходження медичного огляду до медичного закладу хорони здоров`я. Військовою частиною НОМЕР_1 за час проходження військової служби не було зафіксовано отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 під час захисту Батьківщини. Всі копії довідок ВЛК, які додані позивачем до позовної заяви свідчать, що травма позивача пов`язана з проходженням військової служби. Довідка командира військової частини НОМЕР_1 про обставини травми не надавалась у зв`язку з тим, що отримана (травма, захворювання) не пов`язана із захистом Батьківщини і не отримана під час виконання бойових завдань.

Розглядом матеріалів справи суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями військового квитка .

Під час проходження військової служби ОСОБА_1 02.09.2022 отримав травму.

14.09.2022 позивач отримав результат огляду комунального некомерційного підприємства "Баштанська багатопрофільна лікарня" Баштанської міської ради Миколаївської області № 55881653. Відповідно до довідки КНП "Баштанська багатопрофільна лікарня" , ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 20.09.2022 по 21.09.2022, діагноз : поширений остеохондроз з помірно вираженим больовим синдромом на фоні компресійного перелому.

Відповідно до виписки медичної картки № ІХ-220101/3090 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 21.09.2022 по 10.10.2022, клінічний діагноз: ушкодження внаслідок військових дій, закритий компресійний перелом .

Відповідно до довідки ВЛК №5006 від 13.10.2022, травма пов`язана з проходженням військової служби, травма відноситься до легких травм, довідка командира про обставини травми не надана.

Позивач зазначає що за період перебування на станціонарному лікуванні з 21.09.2022 по 10.10.2022 йому не нарахувалась та не виплачувалась додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до довідки госпітальної ВЛК № 5913 від 09.11.2022, травма отримана 02.09.2022 пов`язана з проходженням військової служби, відноситься до тяжких, довідка командира про обставини травми не надана, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Отримав відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів, в період знаходження у відпустці йому не нараховувалась та не виплачувалась додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць.

Відповідно довідки Гарнізонної ВЛК №7051 від 12.12.2022 травма отримана 02.09.2022 пов`язана з проходженням військової служби, відноситься до тяжких, довідка командира про обставини травми не надана, потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Отримав відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Відповідно до виписки №3268 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня № 4 Дніпропетровської обласної ради"з 28.01.2023 по __.01.2023 (дата відсутня).

Відповідно до виписки з медичної картки хворого № 235 та довідки № 06 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні "Одеська клінічна лікарня" з 01.02.2023 по 17.02.2023 . За цей період позивач стверджує про не нарахування та невиплату додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць .

Відповідно до довідки ВЛК В/Ч НОМЕР_2 №5314 від 24.04.2023 проведено медичний огляд позивача, встановлено, що травма, отримана 02.09.2022, пов`язана з проходженням військової служби, відноситься до тяжких, також є захворювання, пов`язані та не пов`язані з військовою службою, позивач визнаний непридатним до служби у морській піхоті, придатний до військової служби.

За період з 24.04.2023 по 24.05.2023 позивач стверджує про не нарахування та невиплату додаткової винагороди за постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць .

ОСОБА_1 , наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 22.06.2023 року № 175 з 22 червня 2023 року виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 .

У зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, позивач вважає, що набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за періоди стаціонарного лікування (21.09.2022 по 10.10.2022, 01.02.2023 по 17.02.2023) та перебування у відпустці за станом здоров`я (з 09.11.2022 по 09.12.2022); за період 24.04.2023 по 24.05.2023.

В інтересах позивача направлявся адвокатський запит до відповідача від 28.08.2023 з вимогою, зокрема, надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати грошового забезпечення та щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 ОСОБА_1 , . у зв`язку з лікуванням за період з 03.09.2022 по 24.04.2023 , або надати копії документів, які стали підставою для позбавлення такого виду грошового забезпечення, надати довідку про виплачене та нараховане грошове забезпечення (додаткові виплати, компенсації) ОСОБА_1 у період з 07.03.2022 по 22.06.2023. інформацію чи було проведено службове розслідування за фактом отримання ОСОБА_1 03.09.2022 травми.

У відповіді, оформленій листом від 10.10.2023 № 182/10510, відповідачем була надана тільки довідка про отримані ОСОБА_1 доходи з березня 2022 року по червень 2023 року.

Відповідачем до відзиву на позов додані копії наказів про нарахування позивачу додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168, а саме:

- згідно наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 05.10.2022 № 975 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участь у таких діях та заходах за період з 1 вересня по 30 вересня 2022 року, в тому числі ОСОБА_1 - 100000грн.,

- згідно наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 05.11.2022 № 1151 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) наказано виплатити додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участь у таких діях та заходах за період з 1 жовтня по 31 жовтня 2022 року, в тому числі ОСОБА_1 100000грн.,

- згідно наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 05.01.2023 № 8 позивачу виплачена додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за період проходження служби грудень 2023 року в сумі 30000 грн.,

- згідно наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 05.05.2023 № 742 ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за період проходження служби 01.04.2023 - 13.04.2023, 25.04.2023 - 30.04.2023 (19 днів) в сумі 19000грн. (виходячи з розміру 30000 грн. за місяць),

- згідно наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 05.06.2023 № 922 ОСОБА_1 виплачена додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 за період проходження служби з 01.05.2023 по 31.05.2023 в розмірі 30000 грн. в розрахунку пропорційно часу служби, за 25 днів служби (01.05-25.05.2023) виплачено 24193,55 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до, ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII, Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із частиною 14 статті 2 Закону № 2232-XII, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-XII, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 вказаного вище Закону).

Військовослужбовцям не нараховується та не виплачується допомога за лікарняними, натомість за ними на час хвороби зберігається грошове забезпечення та передбачено додаткову винагороду на час воєнного стану.

Наказом міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців. Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). (п.8 розділу 1 Порядку № 260).

Виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток. Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (п.9 р. 1 Порядку № 260).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (надалі, також - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з абзацом 4 пункту 1 Постанови № 168 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також, аналогічна норма наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 була включена до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердж. наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, тому починаючи з 31.01.2023 , відповідно до пункту 10 Розділу XXXIV у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень - тим, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань).

Також приписами пункту 11 Розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.

Керівниками військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки (п. 12 Розділу XXXIV- Порядку №260).

Відповідно до підпункту 24, пункту 10, Положення про Міністерство оборони України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (зі змінами), міністр оборони України дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

Відповідно до підпункту 81, 82, пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (зі змінами), Міноборони відповідно до покладених на нього завдань:

- здійснює заходи, спрямовані на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил, особам, звільненим у запас або відставку, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або потрапили в полон у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки;

здійснює відповідно до законодавства правовий і соціальний захист військовослужбовців, резервістів Збройних Сил, військовозобов`язаних, призваних на збори, членів їх сімей та працівників Збройних Сил.

Так, порядок і умови виплати додаткової винагороди в Збройних силах України станом на дату виникнення спірних правовідносин було врегулювано окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 (далі - Доручення). Відповідно до пункту 7 Доручення у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які, зокрема: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікування в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі (в тому числі закордонному) одночасно надавати медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплата винагороди у розмірі 100000 грн за час цієї відпустки.

Таким чином, для включення до наказів командира про виплату до додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень у разі поранення першочергово потрібні наступні фактори:

- стаціонарне лікування у закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини;

- перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яке одержане під час захисту Батьківщини, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Крім того, включення військовослужбовців до наказів командира про виплату до додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень у разі поранення, має також відбуватись пропорційно часу участі, тобто пропорційно часу лікування, відпустки, а не за весь місяць, незалежно від кількості днів лікування та відпустки в ньому.

Доводи позивача про не нарахування та невиплату йому додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, збільшеної до 100 000 гривень, за період 21.09.2022 - 10.10.2022 є необгрунтованими та спростовуються наданою до позову довідкою про доходи позивача за вересень та жовтень 2022 року, які свідчать про виплату додаткової грошової винагороди за кожний місяць в розмірі 100000 грн. Крім того, факт нарахування та виплати додаткової винагороди підтверджується наказами командира В/Ч НОМЕР_1 від 05.10.2022 № 975 про виплату за період з 1 вересня по 30 вересня 2022 року, в тому числі ОСОБА_1 - 100000грн., від 05.11.2022 № 1151 про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби та участь у таких діях та заходах за період з 1 жовтня по 31 жовтня 2022 року, в тому числі ОСОБА_1 100000грн.

Що стосується періоду перебування позивача у відпустці після лікування 09.11.2022 - 09.12.2022, то за листопад 2022 року йому було виплачено 17051 грн. 53 коп. винагороди та за грудень 2022 року 30000 грн., виходячи з розрахунку додаткової винагороди 30000 грн. відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 , як військовослужбовцю, який перебуває у відпустці для лікування після тяжкого поранення, яке пов`язане з проходженням військової служби, за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. В довідках ВЛК зазначено, що поранення пов`язане з проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини. Отже, були відсутні підстави для виплати, які передбачені постановою КМУ № 168. та окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022. Причинний зв`язок отриманого поранення саме із захистом Батьківщини є однією з обов`язкових умов для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, збільшеної до 100000 грн.

Що стосується періоду лікування позивача з 01.02.2023 по 17.02.2023, періоду 24.04.2023-24.05.2023, то винагорода до 100000грн. позивачу також не виплачувалась через відсутність висновку ВЛК про пов`язаність поранення із захистом Батьківщини, а виплачувалась тільки винагорода виходячи з розміру 30000 грн. за місяць.

Такі дії військової частини не є неправомірними, оскільки відсутня така умова для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди до 100000грн. як причинний зв`язок поранення 03.09.2022 з захистом Батьківщини. У всіх наданих суду довідках ВЛК зазначено, що поранення, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби.

Суд допускає, що такий висновок ВЛК може бути помилковим та був наслідком ненадання довідки командира про обставини поранення на момент проведення медичних оглядів. Разом з тим, саме довідка ВЛК є основним документом, з якого виникає обов`язок військової частини для прийняття рішення командиром щодо виплати винагороди у розмірі 100000 грн. за час лікування та перебування у відпустці після лікування.

За отриманням нової довідки ВЛК із зазначенням того, що поранення пов`язане із захистом Батьківщини, позивач не звертався.

Наказом Міністра оборони України 14.08.2008 р. № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402). Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Позивач не оскаржував висновки ВЛК до ВЛК регіону або до ЦВЛК, де можна було просити провести повторний медичний огляд або контрольний огляд щодо тяжкості травм, та їх пов`язаність із захистом Батьківщини, або до суду. Тому в межах розгляду даної справи суд не дає оцінку законності вказаних довідок ВЛК, оскільки ВЛК не є відповідачем у справі.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА

.