Справа № 420/25194/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості в якому позивачка просить суд:

- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012; ) щодо невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсії за період з 01.07.2016 р. до 28.07.2023 р. в сумі 203 563,54 грн. (двісті три тисячі п`ятсот шістдесят три гривні 54 коп.);

- Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012; ) заборгованість з пенсії на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за період з 01.07.2016 р. до 28.07.2023 р. у сумі 203 563,54 грн. (двісті три тисячі п`ятсот шістдесят три гривні 54 коп.).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 03.11.2014 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.07.2016 р. виплату пенсію позивачу було припинено у зв`язку зі скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, про що було зазначено органом ПФУ у листі від 04.09.2023р. (вих. № 24984-25217/А-02/8-1500/23). В подальшому, за заявою позивачки від 28.07.2023 р., їй поновлено виплату пенсію за віком з 27.07.2020р.

Сума невиплаченої пенсії за період з 01.07.2016 по 28.07.2023 становить 203 563,54 грн., які виплачені не були. Таку бездіяльність відповідача ОСОБА_1 вважає протиправною, адже на момент звернення до суду з цією позовною заявою належні до виплати суми пенсії за минулий час позивачу не виплачені. Жодного рішення про відмову у поновленні або відмову виплати пенсії за минулий час, або про припинення виплат пенсії позивач не отримувала.

На думку позивачки є безпідставними посилання відповідача на приписи ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV), оскільки перелік підстав припинення або невиплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом. Між тим, у спірному випадку, відповідач не вказав, яка з обставин, визначених наведеною нормою Закону, стала підставою для невиплати позивачу пенсії. Безпідставна невиплата сум пенсії за минулий час суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі №1058-IV.

Посилаючись на положення, закріплені у ст.46 Закону №1058-IV, ОСОБА_1 вважає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою суду від 14.08.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідачем було подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та зазначає, що на підставі ч. 1 ст. 46 Закону № 1058 Головним управлінням було поновлено виплату пенсії позивачці з 27.07.2020. На виконання вимог Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1165 від 10.11.2021 сума заборгованості з пенсійних виплат Позивача за період з 27.07.2020 по 28.07.2023 у розмірі 112797,22 грн обліковується Головним управлінням та буде виплачена в межах виділених коштів та у порядку, встановленому Порядком №1165. Відтак, на думку відповідача, з боку Головного управління не допущено протиправної бездіяльності, виплату пенсії Позивача поновлено з 27.07.2020, тобто за три роки до звернення особи з відповідною заявою, як це і передбачено чинним законодавством.

Також у своєму відзиві відповідач вказує на безпідставність доводів позивача з посиланням на ч.2 ст. 46 Закону №1058 про те, що припинення пенсії відбулося з вини Головного управління, з огляду на відсутність судового рішення або рішення вищого органу Пенсійного фонду України, якими було б визнано протиправним рішення територіального органу Пенсійного фонду України про припинення виплати пенсії Позивачу з 01.07.2016. Відтак, за твердженнями відповідача, така обставина як "припинення виплати з вини органу, що призначає і виплачує пенсію" в даному спорі є недоведеною, оскільки рішення територіального органу Пенсійного фонду України про припинення Позивачу виплати пенсії з 01.07.2016 в передбаченому законодавством порядку не було оскаржене, а отже відсутні правові підстави вважати таке рішення протиправним. Отже, в даній справі неможливо стверджувати, що припинення виплати пенсії відбулося з вини органу, що призначав і виплачував таку пенсію, а отже і відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст. 46 Закону № 1058.

Окремо, у відзиві відповідач звертає увагу, що стягнення грошових коштів з боку відповідача - суб`єкта владних повноважень можливе виключно задля відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями/бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. До такої шкоди належать матеріальна, моральна шкода та судові витрати. В спірному ж випадку, Позивачем не обґрунтовано в позовній заяві яку саме шкоду (моральну, матеріальну) було заподіяно діями/бездіяльністю Головного управління, не зазначено в чому полягає така шкода та не наведено розрахунок завданої шкоди. При цьому, посилання Позивача на суму 203563,54 грн як на суму недоотриманої пенсії є безпідставними, оскільки ця сума є саме недоотриманою пенсією, а не шкодою, заподіяною діями/бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Відтак, в межах адміністративного судочинства не може розглядатися позовна вимога саме про стягнення грошових коштів, оскільки це не належить до завдань адміністративного судочинства та такий спосіб судового захисту не передбачений КАС України. Натомість, спори про стягнення грошових коштів підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, заявлена вимога про стягнення з Головного управління грошових коштів у сумі 203563,54 грн є вочевидь безпідставною та не підлягає задоволенню.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 06.08.1999 р. Ровеньківським МВ УМВС України. Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З 03.11.2014 ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з Луганської області, що підтверджується копією довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5137- 9 від 26.07.2023р.

Згідно даних указаної вище довідки заявниця фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2

26.07.2023 р. позивач ОСОБА_1 звернулась із заявою про виплату належних їй сум пенсії, яку було передано до органу Пенсійного фонду України.

Як вбачається з доданого до позову листа ГУ ПФУ в Одеській області від 04.09.2023 № 24984-25217/А-02/8-1500/23, згідно з заявою позивача від 28.07.2023 р. та доданими до неї документами, позивачу поновлено пенсію за віком з 27.07.2020р.

Також, у своєму листі відповідач зазначив, що виплату пенсію позивачу було припинено з 01.07.2016 р., у зв`язку зі скасуванням довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

При цьому, посилаючись на приписи ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у листі від 04.09.2023 №24984-25217/А-02/8-1500/23 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивачу, що оскільки пенсія за минулий час виплачується не більше ніж за три роки до дня звернення (заява від 28.07.2023р.), тому для виплати пенсії за 2017, 2018, 2019 роки підстави відсутні.

Представник позивача в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із адвокатським запитом від 05.06.2024, у якому просив надати інформацію: з якої дати ОСОБА_1 призначено пенсію; який вид пенсії призначено та отримує на теперішній час Клієнт; чи приймалися рішення про припинення виплати пенсії Клієнту. Якщо так, то ким такі рішення були прийняті та з яких причин. Які існували підстави для невиплати пенсії Клієнту та надати копії документів, які б могли підтвердити правомірність таких рішень; надати копію рішення про припинення пенсійних виплат та копію рішення про відновлення пенсійних виплат, якщо виплати було поновлено; надати відомості про строки протягом яких Клієнт не отримував пенсію, із зазначенням розміру пенсії по місяцях за весь період, коли не здійснювалися пенсійні виплати; про суму заборгованості пенсійних виплат, що утворилися у зв`язку із припиненням виплати пенсії, які обліковані управлінням Пенсійного фонду України та будуть виплачені Клієнту, у відповідності до п.15 постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016р №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» за окремим фінансуванням, з урахуванням здійснення перерахунку пенсії за спірний період, відповідно до законодавства.

13.06.2024 у відповідь на указаний вище адвокатський запит ГУ ПФУ в Одеській області листом №1500-0305-8/89636 повідомило наступне:

« ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні, як внутрішньо переміщена особа на підставі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.11.2014 № , та з 03.11.2014 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон).

З 01.07.2016 виплата пенсії була припинена у зв`язку з скасуванням довідки від 04.11.2014 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (копія додається). Відповідно до частини 1 статті 46 Закону, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно із заявою від 28.07.2023 та долученими документами пенсію за віком ОСОБА_1 поновлено з 27.07.2020 рішенням 15 від 02.08.2023 (копія додається).

Оскільки пенсія за минулий час виплачується не більше ніж за три роки до дня звернення (заява від 28.07.2023), тому для виплати пенсії за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік підстави відсутні.

Сума боргу за період з 27.07.2020 по 31.08.2023 у розмірі 112797,22 грн, занесено до «Переліку боргу ВПО (ПКМУ № 1165)».

Представник позивача в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із адвокатським запитом від 05.07.2024, у якому просив надати інформацію про суми невиплаченої ОСОБА_1 пенсії за період з 01.07.2016 по 27.07.2020; про суми невиплаченої ОСОБА_1 пенсії за період з 01.07.2016 по 28.07.2023.

11.07.2024 у відповідь на указаний вище адвокатський запит ГУ ПФУ в Одеській області листом № 1500-0403-8/89636 повідомило наступне:

«На підставі заяви ОСОБА_1 від 28 липня 2023 року щодо поновлення виплати пенсії, розпорядженням Головного управління від 02 серпня 2023 року виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено відповідно до статті 46 Закону № 1058, тобто з 27 липня 2020 року та розраховано борг за період з 27 липня 2020 року по 31 серпня 2023 року в сумі 112797,22 грн.

Починаючи з вересня 2023 року пенсія ОСОБА_1 щомісяця перераховується через банківську установу AT «Державний ощадний банк України».

Стосовно виплати боргу за період з 27 липня 2020 року по 31 серпня 2023 року в сумі 112797,22 грн.

З метою забезпечення поетапної виплати недоотриманих сум пенсій внутрішньо переміщеним особам Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2021 року № 1165 затвердив Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі-Порядок № 1165).

Порядком №1165 передбачено, що пенсійні виплати за минулий період внутрішньо переміщеним особам проводитимуться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено.

На теперішній час Головне управління діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на III квартал 2024 року.

Відповідно до Порядку №1165 борг в сумі 112797,22 грн включено до переліку.

Оскільки борг в сумі 112797,22 грн по справі ОСОБА_1 включено до переліку боргів, виплата розпочнеться після виділення відповідного фінансування та на умовах порядку та механізмів, визначених Порядком № 1165.

Додатково повідомляємо, що сума невиплаченої пенсії по справі ОСОБА_1 за період з 01 липня 2016 року до 27 липня 2020 року становить 95 054,82 грн, за період з 01 липня 2016 року до 28 липня 2023 року 203 563,54 грн».

Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправну бездіяльність, яка виразилась у невиплаті позивачці пенсії за період з 01.07.2016 до 28.07.2024 у сумі 203 563,54 грн., позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058 пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 3 статті 4 Закону №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 вказаного Закону №1058-IV встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону №1058-IV (в редакції на час виникнення спірних відносин) згідно із якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Витрати на заходи, передбачені цим Законом, здійснюються з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" №1706-VII від 20.10.2014 (далі Закон №1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до норм ч.1,2 статті 7 Закону №1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

За висновком Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 30.01.2020 у справі № 489/5194/16-а, від 30.09.2021 у справі № 540/4060/20, тощо, - за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.

У рішеннях Конституційного Суду України (від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009) та Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов`язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що у ній містяться два строкових обмеження стосовно виплат пенсії за минулий час: три роки - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з власної вини; без обмеження строку - для особи, яка не отримувала нараховану пенсію з вини відповідного суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Як зазначає відповідач у своїх листах, підставою для припинення виплати пенсії позивачу з 01.07.2016 стало скасування довідки від 04.11.2014 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З даного приводу суд погоджується із твердженням позивача, що така підстава для припинення виплати пенсії не передбачена Законом №1058-IV. Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом. Відтак дії відповідача не можуть вважатися правомірними. При цьому, жодного рішення про припинення виплати пенсії позивачки відповідач не надав.

За заявою позивачки лише з 27.07.2020 було поновлено їй виплату пенсії.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку, що відповідачем було протиправно обмежено право ОСОБА_1 на отримання пенсії з дати припинення такої виплати 01.07.2016, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Закону №1058-IV.

Твердження Відповідача про те, що така обставина як "припинення виплати з вини органу, що призначає і виплачує пенсію" в даному спорі є недоведеною, оскільки рішення територіального органу Пенсійного фонду України про припинення позивачу виплати пенсії з 01.07.2016 не було оскаржене, суд вважає хибним. Адже правомірність/протиправність дій пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії оцінюється в межах даної справи, виходячи із тих обставин, що стали підставою для такого припинення.

За таких підстав, доводи представника відповідача щодо того, що дії та рішення ГУ ПФУ в Одеській області є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

Оцінюючи доводи сторін суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 р. №1165 затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі - Порядок № 1165).

Пунктом 1 Порядку №1165 визначено, що пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Згідно із п.2 Порядку № 1165 облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у cформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів).

Приписами п.4 Порядку № 1165 передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Отже, Кабінетом Міністрів України, як вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, у Порядку №1165 визначено механізм виплати пенсій за минулий період внутрішньо переміщеним особам, який передбачає щомісячне часткове погашення нарахованої пенсії за минулий період, що проводиться за окремою бюджетною програмою.

На виконання вимог Порядку №1165 відповідачем нарахована сума заборгованості з пенсійних виплат позивача за період з 27.07.2020 по 28.07.2023 у розмірі 112797,22 грн, яка підлягає виплаті у передбаченому порядку.

Відтак, в частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості з пенсії за період з 27.07.2020 по 28.07.2023 у розмірі 112797,22 грн слід відмовити.

Підсумовуючи наведене у сукупності, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача у вигляді не нанарування та невиплати ОСОБА_1 , пенсії за період з 01.07.2016 по 26.07.2020 та наявність підстав для їх задоволення.

При цьому, враховуючи те, що виплата нарахованої за рішенням суду пенсії внутрішньо переміщеним особам за минулий період також здійснюється у відповідності до Порядку №1165 (абзац 2 п. 1), що передбачає щомісячне часткове погашення нарахованої пенсії та не передбачає стягнення усієї суми, суд дійшов висновку, що захист порушених прав позивача слід здійснити шляхом зобов`язання відповідача нарахувати й виплатити позивачці недоотриману за період з 01.07.2016 до 26.07.2020 пенсію у сумі 95 054,82 грн.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Позивача судом було звільнено від сплати судового збору, тому розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.07.2016 по 26.07.2020 у сумі 95 054,82 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату пенсії на користь ОСОБА_1 , за період з 01.07.2016 по 26.07.2020 у сумі 95 054,82 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, , адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА