Справа № 160/5643/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/5643/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року (суддя Букіна Л.Є., м. Дніпро, повний текст рішення складено 13.05.2024 року) в справі №160/5643/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити, як дружині загиблого учасника бойових дій, грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, -

в с т а н о в и в:

29.02.2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати їй, як дружині загиблого учасника бойових дій, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , грошової компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки; зобов?язати Військову частину НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити їй, як дружині загиблого учасника бойових дій, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодилась Військова частина НОМЕР_1 та як зацікавлена особа щодо спору подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що рішенням суду зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як дружині загиблого учасника бойових дій, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки. Проте Військова частина НОМЕР_2 є відокремленим підрозділом та підпорядкована Військовій частині НОМЕР_1 , як окремий батальйон, що входить до складу бригади, їй підпорядкований та перебуває на її фінансовому забезпеченні. Підпорядковані військові частини здійснюють нарахування всіх виплат самостійно на підставі наказів командирів цих військових частин. Військова частина НОМЕР_1 , в частині забезпечення підпорядкованих військових частин, здійснює розпорядження бюджетними коштами на підставі відомостей наданих підпорядкованими військовими частинами, що формуються на підставі наказів командирів відповідної підпорядкованої військової частини. Первинні документи, розрахунки фондів оплати праці, заявки на кошти, платіжні доручення, грошові атестати військовослужбовців, розрахунково-платіжні відомості на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, заробітної плати працівникам та інші виплати підписують посадові особи розпорядника коштів та посадові особи (командир та інша, визначена командиром, відповідальна посадова військової частини, яка знаходиться на фінансовому забезпеченні. Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира. Військова частина НОМЕР_1 не наділена повноваженнями, щодо перевірки вірності обрахунку платіжних відомостей військових частини, які стоять на фінансовому забезпеченні, а лише здійснює виплату тих нарахувань, які зроблені такими підпорядкованими військовими частинами. Рішення про нарахування та виплату тих чи інших коштів військовослужбовцям які перебувають у складі військової частини, що підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 приймається виключно командиром такої підпорядкованої військової частини. Апелянт вказував, що в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 виплатити позивачці нараховану Військовою частиною НОМЕР_2 компенсацію грошову компенсацію за всі не використані ОСОБА_2 за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, суд прийняв неправомірне рішення, оскільки Військова частина НОМЕР_2 не є відповідальною за такі дії. Апелянт вказував, що за п. 21 статті 10-1 Закону № 2011-XII у разі ненадання військово-службовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, такі відпустки надаються у наступному році. У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів. Зазначені норми не можуть застосовуватись до правовідносин у цій справі, в частині виникнення права позивачки на отримання цих компенсацій, оскільки ОСОБА_2 не звільнявся з військової служби, а виключався із списків Військової частини НОМЕР_2 та Збройних Сил України у зв`язку із загибеллю. Набуття прав членами сім`ї загиблого військовослужбовця на кошти, які не були виплачені йому до дня загибелі, передбачені статтею 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року № 2011-XII, до внесення змін до статті 101, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб» від 06.09.2023 року № 3379-IX, який набув чинності 05.10.2023 року, не містила пункту 22, відповідно до якого в членів сім`ї виникло право на отримання компенсації за неотримані загиблим військовослужбовцем, членом такої сім`ї, дні відпусток. На момент смерті ОСОБА_2 , Закон № 2011-ХІІ діяв в редакції, яка не передбачала виплату грошової компенсації за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців. Виникнення права позивачки та обов`язку військової частини, щодо виплати зазначеної компенсації, пов`язане з настанням події, якою є загибель (смерть) військовослужбовця, а не виключення його із списків військової частини. Позивачка, як дружина загиблого військовослужбовця, набуває права що пов`язані із загибеллю її чоловіка в обсязі передбаченому законом на момент загибелі її чоловіка, а отже, ураховуючи що законодавством не було передбачено право позивачки на отримання грошової компенсації за всі не використані її чоловіком за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, позивачка не набула цього права.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що згідно статті 16-2 Закону України «Про відпустки» учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік. Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Учасникам бойових дій надаються такі пільги, зокрема: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік. ОСОБА_2 чоловік позивачки, як учасник бойових дій, під час проходження військової служби мав право на отримання додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення строком 14 календарних днів на рік. У рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей. У разі ненадання військовослужбовцям щорічних основних відпусток у зв`язку з настанням періодів, такі відпустки надаються у наступному році, у такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки за два роки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів. В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпуски. При цьому, Законом України № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби. Суд першої інстанції вказував, що виключенні ОСОБА_2 зі списків особового складу відповідач повинен провести всі необхідні розрахунки, в тому числі, нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2022 року по 2023 рік. Позивач звернулася до Військової частини НОМЕР_2 із заявою щодо нарахування та виплати їй як дружині загиблого грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Та листом від 04.12.2023 року за №4814 відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Згідно п. 6 статті 18 Закону України № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом. За п. 6-1 статті 18 Закону № 2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону. У померлого ОСОБА_2 було право на отримання грошової компенсації грошової компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки, яке виникло до дня його смерті та неможливість останнім отримати вказану компенсацію. ОСОБА_1 у розумінні Закону № 2011-XII та Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, є членом сім`ї загиблого (дружиною), та отже має право на отримання компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки.

Відповідно до матеріалів справи, чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.07.2023 серії НОМЕР_3 , видане Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 09.08.1997 року укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 09.08.1997 року, прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу ОСОБА_4 .

Відповідно витягу з наказу Військової частини НОМЕР_2 від 17.03.2022 року № 8 ОСОБА_2 з 17.03.2022 року зарахований до списків та призначений на посаду старшим стрільцем 2 Відділення 3 взводу 2 стрілецької роти, старший солдат.

Згідно довідки від 24.06.2022 року № 348, ОСОБА_2 , на момент видачі довідки з 17.03.2022 року перебував на військовій службі у Військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно копії посвідчення серія НОМЕР_5 від 04.04.2023 року ОСОБА_2 мав пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасник бойових дій.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 4108 від 20.07.2023 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у зоні проведення бойових дій.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2023 року № 409 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини з 17.07.2023 року у зв`язку зі смертю.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2023 року № 435 солдата ОСОБА_2 , виключеного зі списків особового складу частини наказом командира частини НОМЕР_2 від 25.09.2023 № 409, виключено зі всіх видів забезпечення, вирішено виплатити дружині загиблого ОСОБА_1 : грошове забезпечення за липень 2023 року в розмірі 21657,98 грн;

додаткову винагороду у відповідності до пункту 11 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року (зі змінами) з розрахунку 100000 гривень 00 копійок на місяць пропорційно часу проходження служби з 01 по 31 липня 2023 року у розмірі 100000 грн 00 копійок, з урахуванням, що приймав безпосередньо участь в бойових діях з 01 по 17 липня 2023 року; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, на підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 у сумі 21657,98 грн; допомогу на поховання (передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців» № 829 від 22.05.2000 року (зі змінами) в розмірі 12945,00 грн.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась із заявою до Військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за період 2022-2023 роки, за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій свого чоловіка ОСОБА_2 . Листом від 04.12.2023 року №4814 відповідач повідомив, що нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, як учасника бойових дій, ОСОБА_2 не здійснювались.

Відповідно до ст. 4, ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до ст. 1-2, п. 8 ч. 1, частин 17 -18 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому визначення поняття особливого періоду наведене у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та у Законі України «Про оборону України».

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Стаття 1 Закону України «Про оборону України» визначає особливий період, як період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Припинення надання додаткових відпусток під час особливого періоду у державі не означає втрату права військовослужбовця на додаткові види відпусток. Не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку військовослужбовець набув за період проходження ним військової служби.

У разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Згідно ч. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки.

Згідно ст. 2 вищевказаного Закону, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно п. 3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

ОСОБА_2 , померлий чоловік позивачки, мав статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням від 04.04.2023 року, як учасник бойових дій мав право на отримання соціальної відпуски додаткової відпуски тривалістю 14 днів як учасник бойових дій у 2023 році. Не підтверджується, що ОСОБА_2 у 2023 році використав 14 днів додаткової відпустки як учасник бойових дій.

У разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Згідно п. 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішній справ України 06.04.2016 року № 260, - за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Передбачено, що у разі коли військовослужбовцю при звільнення не було надано додаткову відпустку, виплачується компенсація за невикористання такої відпустки.

У цій частині суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19). Верховний Суд вказував, що у випадку звільнення, особі виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки.

Передбачено надання військовослужбовцям основних відпусток. Не встановлено, що у 2022 2023 року ОСОБА_2 перебував у відпустці.

Згідно з ст. 5 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно ч. 22 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі загибелі (смерті) військовослужбовців грошова компенсація за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», виплачується членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначеним в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 цього Закону, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.

Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям (частина 6 статті 83 Кодексу законів про працю України).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260.

Згідно із пунктами 1, 2 розділу ХХХ Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України. Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Отже, дружина військовослужбовця має право на виплату у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належного йому, але не отриманого до дня смерті (загибелі) грошового забезпечення, компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті).

Законодавчо обґрунтованим та об`єктивно можливим є зобов`язання Військової частинуи НОМЕР_2 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , як дружині загиблого учасника бойових дій, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за період 2023 року, а також грошової компенсації за 23 дні у 2022 році та 5 днів у 2023 році невикористаної щорічної основної відпустки.

ОСОБА_2 як військовослужбовець проховив службу у Військовій частині НОМЕР_2 , отримував грошове забезпечення у Військовій частині НОМЕР_2 .

Згідно з Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, що є додатком до наказу Міністерства оборони України від 22.05.2017 року № 280 військова частина, яка не включена до мережі розпорядників бюджетних коштів, зараховується на фінансове забезпечення до військової частини розпорядника коштів третього рівня на підставі відповідних директив (рішень). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Військова частина НОМЕР_1 у своїх доводах вказувала, що рішення про нарахування та виплату тих чи інших коштів військовослужбовцям які перебувають у складі військової частини, що підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 приймається виключно командиром такої підпорядкованої військової частини.

Натомість, слід вказати, що саме наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2023 року № 435 солдата ОСОБА_2 , виключеного зі списків особового складу частини наказом командира частини НОМЕР_2 від 25.09.2023 № 409, виключено зі всіх видів забезпечення, та вирішено виплатити дружині загиблого ОСОБА_1 : грошове забезпечення за липень 2023 року в розмірі 21657,98 грн; додаткову винагороду у відповідності до пункту 11 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року (зі змінами) з розрахунку 100000 гривень 00 копійок на місяць пропорційно часу проходження служби з 01 по 31 липня 2023 року у розмірі 100000 грн 00 копійок, з урахуванням, що приймав безпосередньо участь в бойових діях з 01 по 17 липня 2023 року; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, на підставі Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 у сумі 21657,98 грн; допомогу на поховання (передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців» № 829 від 22.05.2000 року (зі змінами) в розмірі 12945,00 грн. Не виникало труднощів щодо реалізації такого наказу з огляду на фінансову підпорядкованість однієї військової частині іншій.

Військова частина НОМЕР_1 у своїх доводах вказувала. що ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.07.2023 року, та на момент смерті ОСОБА_2 , Закон Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» діяв в редакції, яка не передбачала виплату грошової компенсації за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців. Виникнення права позивачки та обов`язку військової частини, щодо виплати зазначеної компенсації, пов`язане з настанням події, якою є загибель (смерть) військовослужбовця, а не виключення його із списків військової частини.

Натомість не слід заперечувати право на грошову компенсацію за всі дні невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та невикористаної щорічної основної відпустки у військовослужбовця при його звільненні.

Слід враховувати, що законодавча норма щодо ч. 22 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» додана до Закону Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення соціального захисту військовослужбовців, поліцейських та деяких інших осіб» від 06.09.2023 року.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.09.2023 року № 409 солдата ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу частини у зв`язку зі смертю. Наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2023 року № 435 солдата ОСОБА_2 виключено зі всіх видів забезпечення. Тобто на час виключення ОСОБА_2 зі списків військової частини та зі всіх видів забезпечення, діяла законодавча норма (ч. 22 ст. 10-1) щодо того, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовців грошова компенсація за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки», виплачується членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначеним в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 Закону.

Пункти 1, 2 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, які також передбачають виплату членам родини померлого військовослужбовця неотриманих ним грошових коштів та компенсацій, діяли з моменту затвердження Порядку.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат здійснених суб`єктом владних повноважень, крім пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року в справі №160/5643/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, відповідно до ст., ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.А. Олефіренко