Справа № 160/4512/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 160/4512/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Юрко І.В., Білак С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року в адміністративній справі №160/4512/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління ПФУ в Запорізькій області №67 від 20.10.2023 року у призначенні йому з 16.10.2023 року пільгової пенсії незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Запорізькій області зарахувати йому до періоду роботи за Списком № 1 період роботи з 12.04.2000 року по 07.12.2000 року (7 місяців 26 днів) підземним газоелектрозварником електрогазозварником в АТ "Криворізький залізорудний комбінат";

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Запорізькій області зарахувати йому до періоду роботи дорожньо-шляховим робітником, як гірник по ремонту гірничих виробок з 01.07.2003 року по 16.10.2023 року за ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який становить 20 років 3 місяці 17 днів, період його роботи за Списком № l з 17.11.1998 року по 30.07.2003 року, який становить 4 роки 08 місяців 14 днів підземним газоелектрозварником - електрогазозварником та з 16.10.2023 року призначити йому пільгову пенсію незалежно від віку на підставі ч.3 ст.114 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно із ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", визначеної відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати йому з 16.10.2023 року пільгову пенсію незалежно від віку на підставі ч.3 ст.114 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно із ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", визначеної відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд:

- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 67 від 20.10.2023 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.10.2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до періоду роботи за Списком № 1 період роботи з 12.04.2000 року по 07.12.2000 року підземним газоелектрозварником електрогазозварником в АТ "Криворізький залізорудний комбінат", та з урахуванням висновків суду;

- у задоволенні решти позовної заяви відмовив;

- стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 605,60 грн.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині, в іншій частині рішення суду залишити без змін, а саме просив:

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зарахувати до періоду його роботи дорожньо - шляховим робітником, як гірник по ремонту гірничих виробок з 01.07.2003 по 16.10.2023 за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який становить 20 років 3 місяці 17 днів, період його роботи за Списком №1 з 17.11.1998 по 30.07.2003, який становить 4 роки 08 місяців 14 днів підземним газоелектрозварником електрогазозварником та з 16.10.2023 призначити пільгову пенсію незалежно від віку на підставі ч.3 ст.114 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплачувати з 16.10.2023 позивачеві пільгову пенсію незалежно від віку на підставі ч.3 ст.114 України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність;

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованість з пенсійних виплат з 16.10.2023 по дату ухвалення судового рішення, яке набере законної сили та на його виконання у даній справі на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що позивач вважає частково оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим.

Так, суд зараховуючи до Списку №1 період роботи підземним газоелектрозварником з 12.04.2000 по 07.12.2000 (7 місяців 26 днів), всупереч ч.5 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч.6 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не здійснив взаємне зарахування даного періоду роботи до періодів роботи дорожньо - шляховим робітником, як гірник по ремонту гірничих виробок з 01.07.2003 по 16.10.2023 за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який становить 20 років 3 місяці 17 днів.

Судом не здійснено взаємне зарахування періоду роботи підземним газоелектрозварником з 17.11.1998 по 11.04.2000 (1 рік, 4 місяці, 26 днів) всупереч ч.5 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч.6 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до періодів роботи дорожньо - шляховим робітником, як гірник по ремонту гірничих виробок з 01.07.2003 по 16.10.2023 за ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який становить 20 років 3 місяці 17 днів.

Позивач на дату звернення, на 16.10.2023 має пільговий стаж за Списком №1 для призначення пенсії незалежно від віку у розмірі 80% від його заробітної плати (за період: з 17.11.1998 по 30.07.2003 - 4 роки 8 місяців 14 днів і за період роботи за професією, посадою з 01.07.2003 по теперішній час , - 20 років 3 місяці 17 днів).

Отже, пільговий стаж позивача на дату звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії (16.10.2023), за ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розділ II Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202 роботи підземним газоелектрозварником та шляховим робітником, як гірник по ремонту гірничих виробок становить 25 років 1 день.

В обгрунтування своїх доводів апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 08.07.2021 у справі №212/1743/17-а щодо взаємного зарахування періодів роботи при призначенні пенсії незалежно від віку.

Так, у справі №212/1743/17-а Верховний Суд залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення позову стосовно призначення пенсії незалежно від віку шляхом зарахування періодів роботи за ст. 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з даним рішенням суду позивач отримав право на призначення пенсії у віці 45 років при наявності підземного стажу 26 років (з необхідних 25 згідно ПКМ України №202 від 31.03.1994), до якого увійшов період роботи електрогазозварником підземним з повним робочим днем в підземних умовах, який становить 3 роки 1 місяць (ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Аналогічні справи розглядалися Дніпропетровським окружним адміністративним судом та Третім апеляційним адміністративним судом: справа № 160/4490/23 рішення ДОАС від 07.08.2023, постанова ТААС від 30.11.2023; справа № 160/15276/23 рішення ДОАС від 13.01.2023 не оскаржувалося; справа №160/19130/22 постанова ТААС від 27.06.2023; справа № 160/14709/22 постанова ТААС від 10.05.2023.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

16.10.2023 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії позивача було розглянуто Головним управлінням ПФУ в Запорізькій області та прийнято рішення №67 від 20.10.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю у нього необхідного пільгового стажу.

Спірним рішенням встановлено, що страховий стаж позивача становить 52 роки 03 місяці 0 днів, у тому числі за Списком № 1 - 3 роки 11 місяців 11 днів, підземні роботи за постановою КМУ № 202 становлять - 20 років 3 місяці 16 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу за Списком №l згідно із довідкою від 16.10.2023 р. № 773 не зараховано період роботи з 12.04.2000 р. по 07.12.2000 р., оскільки наявні перерви в проведенні атестації робочих місць.

Відповідно до наявної в матеріалах справи форми РС-право, позивачу зараховано наступні періоди трудової діяльності: з 26.09.1994 по 25.11.1995; з 26.11.1995 по 26.09.1996; з 30.09.1996 по 04.11.1996; з 19.11.1996 по 28.05.1998 військова строкова служба; з 17.11.1998 по 12.01.1999 Список №1; з 13.01.1999 по 11.04.2000 Список №1; з 12.04.2000 по 07.12.2000; з 08.12.2000 по 30.06.2003 Список №1; з 01.07.2003 по 31.12.2003 ст.4, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в; з 01.01.2004 по 16.10.2023 ст.4, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в.

З дубліката трудової книжки позивача серії № НОМЕР_2 вбачається:

- запис №7 - 17.11.1998 прийнятий тимчасово на 2 місяці на дільницю внутрішньошахтового транспорту шахти підземним газоелектрозварником з повним робочим днем під землею. Наказ №260- від 24.11.1998 р.;

- запис №8 - 12.01.1999 переведений на постійну роботу на дільницю внутрішахтного транспорту шахти підземним газоелектрозварником 3 розряду з повним робочим днем під землею. Наказ 10-к від 12.01.1999 р.;

- запис №9 - 01.07.2003 переведений по дільниці внутрішахтного транспорту підземним шляховим робітником 4-го розряду з повним робочим днем в підземних умовах. Наказ №104-к від 02.07.2003.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 16.10.2023 р. № 773, позивач з 17.11.1998 по 15.01.2003 працював підземним газоелектрозварником - електрогазозварником відповідно до Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) (випуск 2, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС від 16.01.1985 р. №17/2-54), оскільки професія газоелектрозварник не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних з веденням зварювальних робіт і є загальним поняттям для електрогазозварника, газоелектрозварника, газозварника і електрозварника то вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для твердження, що професія газоелектрозварник та електрогазозварника є тотожною професією, (консультація Міністерства праці і соціальної політики, Державна експертиза умов праці України додається). В усіх зазначених періодах - зайнятий повний робочий день на підземних роботах в шахті по видобутку руди, що передбачено: Списком 1, розділ І, підрозділ 1, пункт "а", позиція 1010100а постанови КМУ від 11.03.1994 р. №162, частина 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", стаття 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 р. №345-VI. "Атестація робочих місць за умовами праці " наказ по підприємству від 12.04.1995 р. №48 (атестація робочих місць за умовами праці по Списку №1 проведена вперше - 12.04.1995 р.), Лист продовження дії наказу "Атестації робочих місць за умовами" від 21.05.2000 р. №14/1-116 /подовжено по 01.01.2001 р., "Атестація робочих місць за умовами праці" наказ по підприємству від 08.12.2000 р. № 332.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

За пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

За частиною 1 статті 14 Закону № 1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, передбачений статтею 12 цього Закону, знижується на 1 рік.

За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до частини 6 статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією.

При цьому, право на передбачену частиною 3 статті 114 Закону № 1788-XII пенсію незалежно від віку мають працівники, за умови безпосередньої зайнятості на роботах повний робочий день та не менше передбаченого стажу роботи - 25 років для працівників професії яких містяться у Списку затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. N 202 (далі - Список № 202), або мати стаж роботи провідної професії визначених статтею 14 Закону № 1788-XII, частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV - не менше 20 років.

Так, згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Матеріали справи свідчать, що трудова книжка позивача містить дані для визначення зазначеного періоду в якості пільгового стажу.

Відповідно до наявної в матеріалах справи форми РС-право, позивачу зараховано наступні періоди трудової діяльності: з 26.09.1994 по 25.11.1995; з 26.11.1995 по 26.09.1996; з 30.09.1996 по 04.11.1996; з 19.11.1996 по 28.05.1998 військова строкова служба; з 17.11.1998 по 12.01.1999 Список №1; з 13.01.1999 по 11.04.2000 Список №1; з 12.04.2000 по 07.12.2000; з 08.12.2000 по 30.06.2003 Список №1; з 01.07.2003 по 31.12.2003 ст.4, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в; з 01.01.2004 по 16.10.2023 ст.4, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, період роботи з 01.07.2003 по 16.10.2023 враховано за ч.3 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та період роботи з 17.11.1998 по 11.04.2000 також зараховано позивачу по Списку № l.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що вищезазначені періоди, відповідно до розрахунку пільгового стажу, наведеному в додатку до протоколу, були зараховані до спеціального (пільгового) стажу.

Отже, питання щодо зарахування вказаного періоду не є спірним.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 КАС України).

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачем було зараховано вищезазначені періоди до пільгового стажу, суд першої інстанції обґрунтовано не розглядав питання щодо зарахування вказаних періодів та відмовив у їх задоволені.

Щодо періоду зарахування з 12.04.2000 по 07.12.2000 підземним газоелектрозварником, колегія суддів зазначає, що, як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутні підстави для неврахування вказаного періоду роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 1 з підстав наявності перерв в проведенні атестації робочих місць.

Отже, суд обґрунтування дійшов до висновку в частині зобов`язання зарахувати до періоду роботи за Списком № 1 період роботи з 12.04.2000 по 07.12.2000 підземним газоелектрозварником електрогазозварником в АТ "Криворізький залізорудний комбінат", з урахуванням висновків суду.

Щодо посилання скаржника на взаємне зарахування пільгових періодів роботи, колегія суддів зауважує, що відповідач не відмовляв у взаємному зарахуванні пільгових періодів роботи. Відтак спору з вказаного питання не виникало.

Щодо посилання скаржника на зобов`язання призначити, нарахувати та виплачувати з 16.10.2023 пільгову пенсію незалежно від віку на підставі ч.3 ст.114 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 80% від його заробітної плати (доходу) згідно із ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", визначеної відповідно до ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Як зазначалось, відповідач не відмовляв у взаємному зарахуванні пільгових періодів роботи.

Ключовим правовим питанням у даній справі є право позивача на призначення пенсії.

Відповідач не ухвалював рішення щодо призначення пенсії, визначення її розміру та відмови у її виплаті, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а відповідно, у задоволенні цих позовних вимог суд відмовив, як передчасних.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року в адміністративній справі №160/4512/24 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року в адміністративній справі №160/4512/24 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак