Справа № 160/21201/24
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Коренева А.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 Фадєєвої Наталії Ігорівни про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
В проваженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , у якій позивачка просить:
визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 року №144 в частині призначення та виплати щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 (ВЧ НОМЕР_1 ).
зобов`язати військову частини НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, право на які виникло включно до дня загибелі (смерті) молодшого сержанта ОСОБА_3 (ВЧ НОМЕР_1 ) - 08.03.2024 року, членам сім`ї загиблого військовослужбовця у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, та з урахуванням висновків суду в цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
До суду 16 жовтня 2024 року від представника позивачка ОСОБА_1 адвоката Фадєєвої Н.І. подана заява про забезпечення позову, у якій позивачка просить:
зупинити виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 №144 в частині призначення та виплати щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування цього наказу;
зобов`язати Міністерство оборони України (в тому числі його органи та структурні підрозділи, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, військові частини) зупинити виплату грошових коштів у вигляді щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги тощо на користь ОСОБА_2 у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_3 (ВЧ НОМЕР_1 ), до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 № 144;
Вжити інші заходи забезпечення позову, які суд вважатиме необхідними для захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , матері загиблого військовослужбовця - молодшого сержанта ОСОБА_3 (ВЧ НОМЕР_1 ), командира установки стартового взводу стартової батареї 8 окремого зенітного ракетного дивізіону.
На обґрунтування заяви позивачем зазначено, що згідно з відповіддю командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.07.2024 р. на звернення ОСОБА_1 , наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 27.05.2024 №144 молодшому сержанту ОСОБА_4 , у зв`язку з загибеллю 08.03.2024, оголошено виплату щомісячних основних, додаткових та інших виплат. Вказаним наказом визначено, що ОСОБА_2 має право на отримання цих виплат. За розрахунково-платіжною відомістю від 27.06.2024 №49 було здійснено виплату ОСОБА_2 на її картковий рахунок в розмірі 197 437,24 грн. ОСОБА_1 вважає безпідставним призначення та виплату ОСОБА_2 коштів, оскільки на момент загибелі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживала однією сім`єю, фактично та юридично припинила шлюбні відносини, однак рішення суду не набрало законної сили на дату загибелі ОСОБА_3 . Позивачка, вважає, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на зупинення виплат Міністерством оборони України, його органами та структурними підрозділами, ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовими частинами грошових коштів на користь ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 . Крім того, позивачу відомо, що ОСОБА_2 має намір отримати одноразову грошову допомогу згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 р. № 168 у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , чого позивач не може допустити. ОСОБА_1 уважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення або неможливості поновлення порушених прав заявника, оскільки ОСОБА_2 безпідставно отримає грошові кошти, і позивач буде вимушена ініціювати нові судові спори з повернення цих виплат.
Суд зазначає, що згідно частин 1, 2 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно із ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Отже, наведеними положеннями процесуального закону передбачено конкретні умови і підстави для застосування судом заходів забезпечення позову, при цьому, суд, вирішуючи це питання, повинен враховувати інтереси усіх учасників справи, а також оцінити можливі наслідки і їх вплив на права заінтересованих осіб. Водночас, заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, а заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.
Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 КАС України.
Як наслідок, уможливлюється виконання судового рішення на підставі принципу обов`язковості судових рішень, регламентованого в стати б Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція), пункті 9 частини другої етапі 129 Конституції України, статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", пункті 5 частини третьої статті КАС України, рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Рябих проти Росії" (§§ 5 1,52). "Горнсбі проти Греції" (§ 40).
Зупинення дії, зокрема, індивідуального акта є винятковим заходом забезпечення позову виключно у випадку очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
Поряд із цим, стаття 152 КАС України встановлює невичерпний перелік реквізитів і змістовних вимог до такої заяви, в тому числі, спеціальні (предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову).
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2020 року у справі № 640/5463/19.
Посилання на негативний вплив рішення суб`єкта владних повноважень не є підставою для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі. Відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року по справі № 640/110/20, від 09 вересня 2020 року по справі № 813/944/18 та від 28 вересня 2020 року по справі № 620/2206/20.
Суд акцентує увагу на тому, що очевидні ознаки протиправності рішення та порушення ним прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що рішення відповідача явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.
Згідно з п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Суд зауважує, що протиправність оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.05.2024 № 144, який є предметом оскарження, потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.
Доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення або неможливості поновлення порушених прав заявника, оскільки ОСОБА_2 безпідставно отримає грошові кошти, не є підставою для задоволення заяви, оскільки із наданого до позовної заяви листа командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.07.2024 року, вбачається, що виплата на підставі оскаржуваного наказу здійснена 29.06.2024 року, тобто до подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову.
Водночас, суд звертає увагу, що вимога позивача про зобов`язання Міністерство оборони України (в тому числі його органи та структурні підрозділи, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, військові частини) зупинити виплату грошових коштів у вигляді щомісячних основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги тощо на користь ОСОБА_2 , є безпідставною, оскільки заходи забезпечення позову можуть застосовуватися виключно в межах заявлених у справі позовних вимог, відповідати критеріям співмірності, адекватності та розумності вимог заявника щодо забезпечення позову.
Суд, зауважує, що Міністерство оборони України (в тому числі його органи та структурні підрозділи, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, військові частини) не є стороною у цій справі, і вимог до них позивачем не заявлено.
Проаналізувавши зазначені норми, в контексті викладених обставин, уважно вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даної заяви, з огляду на те, що на підтвердження своїх доводів, позивачем не надано достатніх доказів в обґрунтування заявленого клопотання та достатніх доказів наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.
Таким чином, позивачем не доведено та судом також не встановлено, що невжиття зазначених у заяві відповідних заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача та забезпечення позову з огляду на її необґрунтованість.
Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч.8 ст.154 КАС України).
Керуючись статями 150, 151, 152, 153, 154, 241, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 про забезпечення позову залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев