Справа № 2-а-3023/11
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-3023/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Куць М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2024 року, суддя Малишенко Т.О., за результатами розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення суду у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсійних виплат,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Славутицького міського суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Славутичі Київської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просив:

- визнати незаконними дії відповідача про відмову у переведенні та перерахунку пенсії згідно з Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як інваліду 2 групи з числа осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою (категорія 1);

- зобов`язати відповідача перевести з 04.08.2010 року на пенсію по інвалідності, як інваліду 2 групи віднесеної до категорії 1, внаслідок захворювання щодо якого встановлено причинний зв`язок з наслідками Чорнобильської катастрофи, здійснити перерахунок та виплачувати основну державну пенсію по інвалідності з 04.08.2010 року у розмірі, передбаченому ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не менше 8 мінімальних пенсій за віком виходячи з рівності мінімальної пенсії за віком до розміру прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2011 року у справі № 3023/11 адміністративний позов задоволено.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України у м. Славутичі Київської області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як інваліду 2 групи, щодо якої встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, як особі, яка має статус постраждалого від Чорнобильській АЕС і віднесена до категорії 1.

Зобов`язано управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області з 04.08.2010 року перевести ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви на державну пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катасти" як інваліда 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, як особі, яка має статус постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена до категорії 1 та обчислити цю пенсію у мінімальному розмірі, встановленому ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року ХП для інвалідів по 2 групі інвалідності - не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виплачувати її у такому розмірі, з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2013 року вказана постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області у справі № 2-а-3023/11 від 2 червня 2023 року, яка набрала законної сили 02.06.2023 року, замінено сторону боржника з Управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

19 липня 2023 року ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою щодо виконання судового рішення у справі № 2-а-3023/11 в повному обсязі.

02 серпня 2023 року ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надано відповідь на його звернення №100-0204-8/115683, з якого вбачається, що перерахунок пенсії на виконання судового рішення у справі №2-а-3023/11/1023 здійснено. Кошти на виконання рішення суду за період з 04.08.2010 по 30.06.2011 нараховано в сумі 44225,64 гривень.

05 жовтня 2023 року ОСОБА_1 , звернувся до Славутицького міського суду Київської області із заявою, в порядку статті 382 КАС України, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням судового рішення - постанови Славутицького міського суду Київської області у справі № 2-а-3023/11 від 16 травня 2011 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання вказаного судового рішення.

Заява обґрунтована тим, що постановою Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2011 року по адміністративній справі № 2-а-3023/11 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області з 04.08.2011 року перевести ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви на державну пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліда 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, як особі, яка має статус постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена до категорії 1 та обчислити цю пенсію у мінімальному розмірі, встановленому ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ для інвалідів по 2 групі інвалідності - не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виплачувати її у такому розмірі з урахуванням фактично виплачених сум.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2024 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2011 року у справі №2-а-3023/11. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу - відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням постанови Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2011 року у справі №2-а-3023/11.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Частиною 6 вказаної статті передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

За правилами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

З аналізу змісту зазначених норм законодавства випливає, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

У зазначеній нормі процесуального кодексу законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд. Такий контроль здійснюється саме після прийняття судового рішення.

Водночас, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №539/3406/17.

Як убачається із матеріалів справи, постановою Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2011 року зобов`язано управління Пенсійного Фонду України в м. Славутичі Київської області з 04.08.2010 року перевести ОСОБА_1 згідно поданої ним заяви на державну пенсію по інвалідності згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катасти" як інваліда 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, як особі, яка має статус постраждалого від аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена до категорії 1 та обчислити цю пенсію у мінімальному розмірі, встановленому ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року ХП для інвалідів по 2 групі інвалідності - не нижче восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і виплачувати її у такому розмірі, з урахуванням фактично виплачених сум.

Разом з тим, відповідно до звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, позивачу проведено перерахунок пенсії на виконання постанови Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2011 по справі №2-а-3023/11 стосовно ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та постанову Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2011 у справі №2-а-3023/11 виконано в межах повноважень наданих чинним законодавством. Кошти за період з 04.08.2010 по 30.06.2011 нараховано в сумі 44 225,64 грн та виплачено у липні 2011 року через AT "ОЩАДБАНК", тоді як інша частина коштів здійснюється в межах бюджетних асигнувань у порядку черговості.

Так, зі змісту даного звіту, вбачається, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією статей 39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, а виплати коштів по перерахункам за рішенням суду проводяться після надходження цільових коштів, призначених для їх фінансування. Нараховані суми підлягають виплаті органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою» (далі - Порядок № 440).

Згідно п. 20 Порядку №440 погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду було здійснено в межах відповідних бюджетних призначень.

Відповідно до ст. 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Водночас, як свідчать матеріали справи, за період з 01.07.2011 року по сьогоднішній день судове рішення у повному обсязі залишається без виконання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у повному обсязі не виконало рішення суду, оскільки нарахована сума підвищення до пенсії виплачена не була.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції відмовив у накладенні штрафу на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

В цій частині скаржник ухвалу суду першої інстанції не оскаржує.

В апеляційній скарзі, скаржник просить суд скасувати ухвалу Славутицького міського суду Київської області та ухвалити нове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням постанови суду.

Проте, чинним КАС України не передбачено встановлення повторно судового контролю за виконанням рішення суду, а тому відсутні підстави для встановлення нового судового контролю.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що в заяві про невідповідність звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (а.с.100) заявник просив відмовити у прийнятті звіту та зобов`язати полдати новий звіт про повне виконання постанови суду.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду, суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту.

Отже, з огляду на те, що суб`єктом владних повноважень не виконано у повному обсязі рішення суду, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 382 КАС України, з метою повного захисту порушеного права позивача та прийняття всіх мір для повного виконання судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області новий строк для подання звіту.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2024 року в частині прийняття звіту та ухвалити в цій частині нове рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати у строк 60 днів з дати отримання копії цієї постанови до Славутицького міського суду Київської області новий звіт про виконання постанови Славутицького міського суду Київської області від 16.05.2011 року у справі №2-а-3023/11.

У решті ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2024 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2024 року в частині прийняття звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про виконання рішення Славутицького міського суду Київської області від 16 травня 2011 року у справі №2-а-3023/11 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області у прийнятті звіту від 18.04.2024 року №1000-0905-7/67946 про виконання постанови Славутицького міського суду Київської області від 16.05.2011 року у справі №2-а-3023/11.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області новий строк подання звіту про виконання постанови Славутицького міського суду Київської області від 16.05.2011 року у справі №2-а-3023/11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подати у строк 60 днів з дати отримання копії цієї постанови до Славутицького міського суду Київської області новий звіт про виконання постанови Славутицького міського суду Київської області від 16.05.2011 року у справі №2-а-3023/11.

У решті ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 31 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 17 жовтня 2024 року.