Справа № 620/9437/24
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2024-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року Чернігів Справа № 620/9437/24

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить наступне:

1. Визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо не прийняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду поданого ним рапорту про звільнення його за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків із числа осіб з інвалідністю II групи.

2. Зобов`язати уповноважену особу Відповідача розглянути направлений ним поштою рапорт та прийняти рішення про звільнення його за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків із числа осіб з інвалідністю II групи.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не прийняття Військовою частиною НОМЕР_1 , у встановлений законом строк, рішення за результатами розгляду поданого позивачем рапорту про звільнення його за пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час, за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю одного із батьків із числа осіб з інвалідністю II групи, є протиправним та порушує його права і соціальні гарантії.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлено, що на адресу Відповідача 10.05.2024 надійшов лист з рапортом Позивача з проханням звільнити його з лав Збройних Сил України за власним бажанням, на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Як зазначає позивач, відповіді на вказаний рапорт він не отримав.

Не погодившись з цим, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Пунктом 5 розділу 3 Наказу Міністерства оборони України №735 від 28.12.2016 року «Про затвердження Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Відповідно пункту 2 розділу І Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.08.2024 №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, до наступного прямого командира (начальника).

Згідно ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

У відповідності до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

З поданих суду доказів убачається, що на адресу Відповідача 10.05.2024 надійшов лист з рапортом Позивача з проханням звільнити його з лав Збройних Сил України за власним бажанням, на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції, а саме: «...військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: ...під час дії воєнного стану:... через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)... у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи II групи...».

Зазначений рапорт зареєстрований у військовій частині НОМЕР_1 за вх.№1230 від 11.05.2024 та переданий на розгляд командиру військової частини НОМЕР_1 . За результатами розгляду командиром військової частини було прийнято рішення та накладено на рапорт відповідну резолюцію.

Командиром військової частини НОМЕР_1 рапорт Позивача було розглянуто у встановлений законом строк, що підтверджується датою на резолюції рішення у рапорті.

В подальшому, рапорт Позивача було передано до стройової частини військової частини НОМЕР_1 де Позивач має змогу ознайомитись з рішенням командира частини по теперішній час.

Окремо суд зазначає, що на командирів військових частин Збройних Сил України законодавством не покладений обов`язок про своє рішення, прийняте за результатами розгляду рапортів військовослужбовців, доводити до останніх особисто.

З огляду на наведене, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт розгляду відповідачем рапорту Позивача з проханням звільнити його з лав Збройних Сил України за власним бажанням та прийняття, у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду цього рапорту.

У своєму позові позивач не оскаржує саме рішення відповідача щодо його рапорту.

Відтак суд і не досліджує його правомірність та підставність.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2024 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ