Справа № 567/1648/24
Суддя: Назарук В.А.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/1648/24
Провадження №2-а/567/12/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.09.2024 №587 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.09.2024 №587 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення звернувся ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.09.2024 №587 у справі про адміністративне правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що він протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України №3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку", тобто в період 18.05.2024-16.07.2024 включно не уточнив свої військово-облікові дані, починаючи з 24.02.2022 (дня оголошення мобілізації) до 06.09.2024 (доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 ), особисто в семиденний строк не повідомляв про зміну своїх облікових даних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , де перебував на військовому обліку, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що має бути визнання протиправною та скасованою.

Зазначає, що стаття КУпАП, на яку наведено посилання у постанові не може бути застосована, оскільки наведена в ній диспозиція не відповідає фактичним обставинам справи. Вказує, що ч.3 ст.210-1 КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, а фактично його притягнуто до відповідальності за неуточнення/неоновлення військово-облікових даних, відповідальність за що передбачена ч.3 ст.210 КУпАП, а тому його дії кваліфіковано не вірно.

Крім того вказує, що у постанові невірно зазначено його РНОКПП та в мотивувальній частині невірно вказано прізвище та ініціали особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 .

Зазначає про те, що Закон України №3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" набрав законної сили 18.05.2024, а тому вказаний у постанові №587 від 10.09.2024 період неповідомлення ним про зміну своїх військово-облікових даних протиправно охопив його бездіяльність починаючи з 24.02.2022, коли частини 3 статті 210-1 КУпАП з відповідною санкцією не існувало.

Крім того зазначає, що постанова не містить зазначення хто саме особисто в семиденний строк не повідомив зміни своїх облікових даних та які конкретні зміни мали місце в даному випадку.

Ухвалою суду від 07.10.2024 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному порядку без виклику сторін, визначено строки для подання письмових заяв по суті справи. Зазначеною ухвалою строк для подання відзиву, з врахуванням положень ч.1 ст.286 КАС України, за якими адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі, було визначено до 17.10.2024

Відповідач правом подати відзив не скористався.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.09.2024 №587 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України №3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" (тобто в період 18.05.2024-16.07.2024 включно) не уточнив свої військово-облікові дані у відповідності до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, а саме адресу проживання, номери засобів зв`язку, адрес електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, в тому числі актуальну інформацію про стан свого здоров`я, у разі перебування на території України шляхом самостійного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до ЦНАП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності; починаючи з 24.02.2022 (дня оголошення мобілізації) до 06.09.2024 (доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з відсутністю при собі військово-облікового документу), особисто в семиденний строк не повідомляв про зміну своїх облікових даних в орган ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), де він перебував на військовому обліку, а саме про актуальну адресу проживання, про зміни місця роботи (навчання), про стан свого здоров`я, номери засобів зв`язку, адрес електронної пошти (за наявності електронної пошти) та своїми неправомірними діями, які виразилися в не оновленні своїх військово-облікових даних, в тому числі актуальної інформації про стан свого здоров`я, місця роботи (навчання), номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) військовозобов`язаний ОСОБА_2 порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, частини 2 статті 17 Закону України "Про оборону України", частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абзацу 3 частини 1 та абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, кваліфікуючою ознакою якого є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Згідно ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, належить до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення від імені цих органів.

Відповідно до ст.283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що стаття КУпАП, на яку наведено посилання у постанові не може бути застосована, оскільки наведена в ній диспозиція не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.210-1 КУпАП настає відповідальність за вчинення дій передбачених частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію) в особливий період, а ч.3 ст.210 КУпАП передбачено відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку) в особливий період.

Оскільки ОСОБА_3 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України №3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" (тобто в період 18.05.2024-16.07.2024 включно) не уточнив свої військово-облікові дані у відповідності до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, а саме адресу проживання, номери засобів зв`язку, адрес електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, в тому числі актуальну інформацію про стан свого здоров`я, у разі перебування на території України шляхом самостійного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до ЦНАП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), своїми неправомірними діями, які виразилися в не оновленні своїх військово-облікових даних, в тому числі актуальної інформації про стан свого здоров`я, місця роботи (навчання), номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) військовозобов`язаний ОСОБА_2 порушив вимоги підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, частини 2 статті 17 Закону України "Про оборону України", частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абзацу 3 частини 1 та абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", то його дії вірно кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України "Про оборону Україні", громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством, а згідно ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і війську службу", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Частиною 10 вказаної статті визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, твердження позивача про невірну кваліфікацію його дій за ч.3 ст.210-1 КУпАП є помилковим, оскільки фактично саме вимогами законодавства України про оборону визначено обов`язок громадян України уточнення персональних даних.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що у постанові невірно зазначено його РНОКПП та в мотивувальній частині невірно вказано прізвище та ініціали особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 .

При цьому слід зауважити, що ОСОБА_1 не заперечує факту неуточнення саме ним своїх військово-облікових даних, а тому зазначення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 в оскаржуваній постанові неправильних даних (РНОКПП позивача та в третьому абзаці прізвища особи, яка вчинила адміністративне правопорушення), що фактично є опискою, не спростовує порушення позивачем вимог підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, частини 2 статті 17 Закону України "Про оборону України", частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", абзацу 3 частини 1 та абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", та є опискою.

При цьому, суд враховує правову позицію щодо неточностей відомостей в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, висловлену Верховним Судом у постанові від 28.11.2018 у справі №537/1214/17 (провадження №К/9901/17897/18).

Позивач зазначає про те, що Закон України №3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" набрав законної сили 18.05.2024, а тому вказаний у постанові №587 від 10.09.2024 період неповідомлення ним про зміну своїх військово-облікових даних протиправно охопив його бездіяльність починаючи з 24.02.2022, коли частини 3 ст.210-1 КУпАП з відповідною санкцією не було, та вказує про те, що постанова не містить зазначення хто саме особисто в семиденний строк не повідомив зміни своїх облікових даних та які конкретні зміни мали місце в даному випадку.

Судом встановлено, що згідно п.1 оскаржуваної постанови "військовозобов`язаний ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України №3633-ІХ від 11.04.2024 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" (тобто в період 18.05.2024-16.07.2024 включно) не уточнив свої військово-облікові дані у відповідності до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3633-ІХ, а саме адресу проживання, номери засобів зв`язку, адрес електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, в тому числі актуальну інформацію про стан свого здоров`я, у разі перебування на території України шляхом самостійного прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до ЦНАП, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності)".

Таким чином, твердження позивача про відсутність в постанові чіткого зазначення особи, яка не уточнила свої персональні дані є помилковими.

Водночас, при вирішенні спору, суд виходить з того, що з дій, які ставляться в провину ОСОБА_1 слід виключити твердження про те, що він, починаючи з 24.02.2022 (дня оголошення мобілізації) до 06.09.2024 (доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з відсутністю при собі військово-облікового документу), особисто в семиденний строк не повідомляв про зміну своїх облікових даних в орган ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), де він перебував на військовому обліку, а саме про актуальну адресу проживання, про зміни місця роботи (навчання), про стан свого здоров`я, номери засобів зв`язку, адрес електронної пошти (за наявності електронної пошти), оскільки матеріали справи не містять доказів зміни облікових даних ОСОБА_1 , що вказує на те, що у нього не виникло обов`язку повідомляти про облікові дані, які не змінилися, що водночас не виключає кваліфікації його дій за ч.3 ст.210-1 КУпАП в іншій частині дій, які ставляться йому в провину.

При цьому, суд виходить і з того, що обов`язок щодо уточнення облікових даних виник у ОСОБА_1 з 18.05.2024 - з часу набрання сили змін до частини 10 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч.5 ст.160 КАС України, право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким, відповідно до статті 9 КУпАП, є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що ОСОБА_1 допущено порушення вимог законодавства України про оборону.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі "Бочаров проти України" від 17.06.2011; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі "Огороднік проти України" від 05.05.2015; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі "Єрохін проти України" від 15.02.2013).

В судовому засіданні встановлено, що під час винесення постанови відносно ОСОБА_1 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 були дотримані норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови було дотримано вимоги КУпАП.

Згідно ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її було мотивовано та дотримано встановленого законом порядку її винесення, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 при її винесенні було зібрано відповідні докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП нічим не доведена, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача дотримані положення КУпАП, а тому суд вважає, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу винесена правомірно, а тому її слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі ст. 283, 284, 287, 293 КУпАП, керуючись ст.9, 246, 250, 268, 286 КАС України

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.09.2024 №587 за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.