Справа № 380/11321/23
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №380/11321/23

адміністративне провадження №К/990/31755/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Білак М.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Єресько Л.О., Соколова В.М., Білак М.В. у розгляді касаційної скарги на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі № 380/11321/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Любові Володимирівни про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Ільчишин Л.В. (далі - відповідач), у якому просив:

- зобов`язати надати запитувану інформацію згідно інформаційного запиту від 07 лютого 2023 року;

- стягнути суму в розмірі 1000000,00 грн за завдану моральну шкоду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2023 року провадження у даній справі в частині вимог про зобов`язання надати запитувану інформацію згідно інформаційного запиту від 07 лютого 2023 року закрито.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2024 року у справі № 380/11321/23 (касаційне провадження № К/990/23186/24) повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, позивач вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 (касаційне провадження № К/990/31755/24) залишено без руху з установленням скаржнику строку у 10 днів для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи; клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням відповідних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Єресько Л.О., Соколова В.М., Білак М.В. від розгляду справи № 380/11321/23.

Так, заявник посилається на пункт 4 частини першу статті 36 КАС України, відповідно до якої судді не можуть брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягають відводу (самовідводу), а саме: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності.

У вказаній заяві, ОСОБА_1 зазначає, що подану ним касаційну скаргу у справі № 380/11321/23 судом касаційної інстанції залишено без руху безпідставно. У зв`язку із чим висловлює свою незгоду із ухвалою від 03 вересня 2024 року та вважає за необхідне заявити відвід вказаній колегії суддів з підстав порушення, на думку заявника, приписів пункту 7 частини другої статті 2, статті 242 КАС України та статті 129 Конституції України.

Крім того, заявник посилається на подвійні стандарти правосуддя у суді при розгляді ідентичних касаційних скарг скаржника, оскільки вперше подану 11 червня 2024 року касаційну скаргу (касаційне провадження № К/990/23186/24) Верховний Суд ухвалою від 22 липня 2024 року повернув скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, а вдруге подану 05 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 (касаційне провадження № К/990/31755/24) ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2024 року залишено без руху.

Перевіривши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів, Суд зазначає наступне.

Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.

Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Мотиви заявника фактично зводяться до незгоди з ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Єресько Л.О., суддів Соколова В.М., Білак М.В. від 03 вересня 2024 року у справі № 380/11321/23 (провадження № К/990/31755/24), якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 КАС України. Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи; клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням відповідних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Тобто, доводи заявника свідчать саме про незгоду сторони з процесуальним рішенням колегії суддів, що у відповідності до положень частини четвертої статті 36 КАС України, не може бути визнано обґрунтованою підставою для відводу.

Інших підстав, які б свідчили про особисту упередженість колегії суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М., Білак М.В. або необ`єктивність під час розгляду справи № 380/11321/23 заявником не наведено, а суддями не встановлено.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

У рішенні від 09 листопада 2006 року в справі "Білуха проти України", заява N33949/02 ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію ЄСПЛ указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами. Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Єресько Л.О., Соколова В.М., Білак М.В. у розгляді справи № 380/11321/23 не містить підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, а зводиться до суб`єктивних припущень щодо упереджених дій суддів, без наведення будь-яких обґрунтувань такої зацікавленості.

Так, фактично доводи заяви про відвід суддів зводяться до суб`єктивної думки позивача щодо упередженості суддів у розгляді справи та незгоди з процесуальним рішенням Суду, а саме ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху.

Оскільки доводи заяви про відвід суддів ґрунтуються виключно на незгоді із судовим рішенням, ухваленим за участю суддів Єресько Л.О., Соколова В.М., Білак М.В. заява про відвід вказаної колегії суддів є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддям Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Єресько Л.О., Соколову В.М., Білак М.В. питання про відвід суддів відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 31, 36, 37, 40, 236, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Заяву про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Єресько Л.О., Соколова В.М., Білак М.В. визнати необґрунтованим.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Єресько Л.О., Соколова В.М., Білак М.В. у розгляді касаційної скарги на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі № 380/11321/23 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

В.М. Соколов

М.В. Білак

Судді Верховного Суду