Справа № 620/2504/24
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2504/24 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.,

суддів: Аліменка В.О., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури до Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ніжинська міська рада Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року Перший заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № НОМЕР_1, що вбудоване в 5-ти поверховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1;

зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту протирадіаційне укриття № НОМЕР_1.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» щодо приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № НОМЕР_1, що вбудоване у 5-ти поверховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Служба Єдиного Замовника» вчинити дії, спрямовані на приведення у придатний стан для укриття населення споруду фонду захисних споруд цивільного захисту - протирадіаційне укриття № НОМЕР_1, що вбудоване у 5-ти поверховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт вказує, що він не є ні власником укриття № НОМЕР_1, ні балансоутримувачем, а лише на підставі рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 121 від 12.05.2016 «Про фінансування робіт з визначення залишкової балансової вартості захисних споруд цивільного захисту» рахується на бухгалтерському обліку. Рішення про передачу вказаного укриття апелянту Ніжинською міською радою не приймалось.

Також апелянт стверджує, що наданий позивачем договір про закріплення майна від 01.09.2017 укладений між Ніжинською міською радою та КП «СЄЗ», як доказ перебування укриття на балансі у відповідача, не свідчить про оперативне управління таким укриттям, оскільки станом на 07.06.2024 акти приймання - передачі на протирадіаційне укриття № НОМЕР_1 сторонами договору не підписувались.

Крім того, апелянт наголошує, що акти оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту мають суто рекомендаційний характер, як носій інформації, за змістом висновків не встановлюють юридичної відповідальності для суб`єктів господарювання.

Наприкінці, апелянт зазначає, що кошти власником не виділялись, необхідне обладнання для забезпечення укриття власником не закуповувалось.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом Першого заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури до Комунального підприємство "Служба Єдиного Замовника" третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ніжинська міська рада Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Позивач наголошує, що матеріали справи підтверджують той факт, що відповідач є балансоутримувачем захисної споруди № НОМЕР_1.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2024 року призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

07 жовтня 2024 року до суду апеляційної інстанції від апелянта надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 260/4199/22 у подібних правовідносинах, зокрема, щодо питання наявності у керівника прокуратури права на звернення до суду в інтересах держави з позовом про приведення у стан готовності захисної споруди з метою використання її за призначенням.

11 жовтня 2024 року Ніжинська окружна прокуратура направила до суду апеляційної інстанції заперечення проти вказаного клопотання апелянта, у яких зазначила, що викладені КП «Служба Єдиного Замовника» доводи у заяві про зупинення провадження є безпідставними, а правовідносини у справі на яку посилається відповідач та у справі, рішення в якій переглядаються, не є подібними, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні заяви про зупинення провадження у справі № 620/2504/24.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Розглянувши вказане клопотання апелянта, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.06.24 справу № 260/4199/22 за касаційної скаргою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.03.2023 за позовом керівника Хустської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області до Комунального некомерційного підприємства «Лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Закарпатської області», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міжгірська селищна рада, про зобов`язання вчинити певні дії - повернуто відповідній колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду. Ухвала суду набрала законної сили з моменту її підписання, тобто 20.06.2024, та оскарженню не підлягає.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, на території міста Ніжина у п`ятиповерховому житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у підвальному приміщенні розміщене протирадіаційне укриття № НОМЕР_1, яке обмежено готове для укриття мешканців будинку.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 365445540 від 12.02.2024 встановлено, що споруда цивільного захисту, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у комунальній власності територіальної громади Ніжинської міської ради Чернігівської області (далі-спірна захисна споруда) (а.с.68).

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області від 12.05.2016 № 121 зобов`язано керівника Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» взяти захисні споруди на бухгалтерський облік як окремі об`єкти нерухомого майна, зокрема і протирадіаційне укриття № НОМЕР_2, що вбудоване в 5-ти поверховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.31-35).

Спірна захисна споруда перебуває у відповідача на праві господарського відання, що підтверджується таблицями про інвентаризацію нерухомого майна, наявними в матеріалах справи.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неналежного утримання захисної споруди № НОМЕР_1 протиправною, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив та зазначив, що оскільки відповідачем не надано докази щодо приведення спірного укриття у готовність до використання за призначенням, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також суд першої інстанції зазначив, що спірна захисна споруда передана виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (Засновником) відповідачу на праві господарського відання та перебуває на бухгалтерському обліку, а отже відповідач вважається балансоутримувачем цього майна.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді.

Право на звернення прокурора або його заступника до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні також послалася на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, згідно з яким Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду, зокрема зазначив, що за змістом частини третьої статті 23 Закону № 1697-VІІ прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що оскільки інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними, то наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і на даний час.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оборону України» оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Згідно із статтею 3 Закону України «Про оборону України» підготовка держави до оборони в мирний час, серед іншого, включає: забезпечення готовності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту об`єктів критичної інфраструктури до виконання завдань цивільного захисту в особливий період, зокрема у воєнний час, з урахуванням норм міжнародного гуманітарного права.

У пункті 14 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено, що захисні споруди цивільного захисту - інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів.

Суб`єктами забезпечення цивільного захисту є центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання, громадські організації (частина друга статті 6 Кодексу цивільного захисту України).

Частиною шостою статті 32 Кодексу цивільного захисту України визначено, що проектування, будівництво, пристосування i розміщення захисних споруд та об`єктів подвійного призначення здійснюються згідно з нормами, які розробляються відповідно до Закону України «Про будівельні норми».

Фінансування заходів щодо проектування та будівництва об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту та пристосування інших об`єктів для укриття населення може здійснюватися за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів суб`єктів господарювання, інших юридичних осіб та інших не заборонених законодавством джерел. Утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел ( ч. 8 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України).

Пунктом 3 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 (далі - Порядок) визначено, що утримання захисних споруд - комплекс заходів організаційного, матеріально-технічного, інженерного, фінансового та іншого характеру, що спрямовані на забезпечення готовності захисних споруд до використання за призначенням; балансоутримувач захисної споруди - власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Пунктом 9 Порядку установлено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Згідно із пунктом 10 Порядку балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Конкретний строк приведення захисної споруди в готовність до використання за призначенням (крім споруд, що відповідно до законодавства повинні перебувати в постійній готовності) зазначається в паспорті захисної споруди, а саме: не більше 12 годин - для захисних споруд, призначених для укриття працівників (персоналу, найбільшої працюючої зміни) суб`єктів господарювання, віднесених до відповідних категорій цивільного захисту; не більше 24 годин - для інших захисних споруд, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів.

Згідно із пунктом 11 Порядку вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.

Відповідно до пункту 1 Розділу І «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 № 579, споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

З огляду на викладене, утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням покладається на суб`єктів господарювання, на балансі яких вони перебувають, за рахунок власних коштів, що передбачено частиною 8 статті 32 Кодексу та пунктом 9 Порядку.

При цьому, відповідальність за порушення вимог щодо утримання у готовності до використання за призначенням та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту в мирний час та в особливий період несуть власники, користувачі об`єктів та юридичні особи, на балансі яких вони перебувають, відповідно до закону ( ч. 18 ст. 32 Кодексу цивільного захисту України).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до розпорядження Ніжинського міського голови від 14.08.2023 № 48 «Про створення комісії з питань оцінки об`єктів (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення як найпростішого укриття» створено комісію з перевірки оцінки об`єктів (будівлі, споруди, приміщення) для визначення можливості їх використання як найпростіших укриттів для населення.

Згідно до розпорядження Ніжинського міського голови від 14.08.2023 № 159 «Про проведення щоквартальних перевірок стану об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту Ніжинської міської територіальної громади» доручено проводити щоквартальні перевірки захисних споруд цивільного захисту на предмет готовності їх щодо прийняття населення зі складанням актів, згідно додатку 6 та 11 Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту затверджених наказом МВС від 09.07.2018 № 579 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту» та затверджено графік перевірок фонду захисних споруд цивільного захисту Ніжинської міської територіальної громади на 3 та 4 квартал 2023 р.

За результатами оперативного огляду об`єкта (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення від комісією у складі у складі інспектора ВРПП Ніжинського РВП, заступника начальника ВЗНС Ніжинського РУ ГУ ДСНС України, головного спеціаліста відділу НС УЗН, ОМР проведено огляд приміщення протирадіаційного укриття (далі - ПРУ) № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, останнє визнано як таке, що не приведено в готовність до використання для укриття мешканців будинку, про що складено акт від 02.06.2023.

За результатами проведеного огляду встановлено, що загальна характеристика об`єкта: не готове; загальний стан об`єкта та приміщень не працездатний.

Крім того, 31.08.2023 комісією у складі провідного інспектора ВЗНС Ніжинського РУ ГУ ДСНС України у Чернігівській області, головного спеціаліста відділу з питань НС ЦЗН ОМР ВК Ніжинської міської ради, відповідальної особи Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, у присутності провідного інженера КП «СЕЗ» складено акт оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту ПРУ № НОМЕР_1, розташованого за адресою: по АДРЕСА_1, комунальної форми власності, належить Ніжинській міській раді, балансоутримувачем якої є КП «Служба Єдиного Замовника».

За результатами проведеної оцінки встановлено, що протирадіаційне укриття групи Б2, місткістю 200 осіб загальною площею 135,1 м2, розміщене в підвальному приміщенні 5-ти поверхового будинку загальний стан захисної споруди - обмежено працездатне (потребує косметичного ремонту), технічний стан підвального приміщення закладу - обмежено працездатний, санітарний - не визначався, загальний стан приміщень - захаращений, використовується для господарських потреб жителів, чисте, сухе, відсутня каналізаційна система, система вентиляції не передбачена проектом, відсутня система зв`язку та оповіщення, автоматичні системи пожежогасіння та сигналізації - не передбачено проектом.

Так, комісією складено висновок та оцінено стан готовності захисної споруди № НОМЕР_1 як «обмежено готове» та рекомендовано серед іншої викладеного в акті, привести:

облаштування місця для сидіння, придбати баки для питної води та біотуалети; забезпечити ПРУ лікарськими засобами та медичними виробами;

забезпечити та провести перевірку та обслуговування проти вибухових пристроїв з відповідними записами в журналі;

привести технічний стан ПРУ відповідно до вимог з утримання;

забезпечити первинними засобами пожежогасіння;

документацію та загальний стан захисної споруди у відповідність до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.20 № 579.

З огляду на викладене, вказане укриття в умовах військової агресії російської федерації проти України через недодержання та порушення балансоутримувачем вимог законодавства України в сфері використання та забезпечення функціонування об`єкту цивільного захисту (протирадіаційне укриття) є непридатним для укриття населення, оскільки не відповідає технічним вимогам та, як наслідок, не здатне забезпечити захист мешканців будинків, а у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідачем не надано докази щодо приведення спірного укриття у готовність до використання за призначенням, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується доводів відповідача про те, що він не є ні власником, ні балансоутримувачем спірної захисної споруди, то колегія суддів такі доводи відхиляє, з огляду на таке.

Відповідно до статуту КП «Служба Єдиного Замовника», затвердженого рішенням Ніжинської міської ради 7 скликання від 24.12.2019 №23-65/2019 (п. 1.2) Засновником та власником Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» є Ніжинська міська об`єднана територіальна громада, що діє через Ніжинську міську раду.

Відповідно розділу 4 п.4.1. Статуту визначено, що майно підприємства є власністю Ніжинської міської об`єднаної територіальної громади закріплене за підприємством на праві господарського відання. Майно підприємства становлять основні засоби, товари, матеріали, грошові кошти, оборотні кошти та інші цінності, які відображаються у самостійному балансі Підприємства і належать йому на праві власності, а також майно, внесене Засновником до статутного фонду Підприємства та майно, передане Засновником Підприємству на праві господарського відання, або в іншій формі закріплення майна на відповідному правовому режимі.

Відповідно до технічного паспорту на захисну споруду цивільного захисту протирадіаційне укриття № НОМЕР_1 вбудоване в 5-ти поверховий житловий будинок, рік вводу в експлуатацію 1984, місткістю 200 осіб, загальною площею 135,1 м.

Дійсно, за даними Державного реєстру прав на нерухоме майно приміщення ПРУ перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Ніжина на підставі рішення Ніжинської міської ради від 03.05.2017 № 4-23/2017 «Про затвердження переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Ніжина», тобто це підтвердження права власності за територіальною громадою, Ніжинська міська рада.

Однак, це не спростовує, що відповідач не є балансоутримувачем.

Так, згідно з обліковою картою протирадіаційного укриття та акту технічної інвентаризації захисної споруди цивільного захисту (цивільної оборони) власником даної споруди цивільного захисту ПРУ № НОМЕР_1 є Ніжинська міська рада, а балансоутримувачем - комунальне підприємство «Служба Єдиного Замовника», що підтверджено рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 12.05.2016 № 121 (додаток № 1).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради № 121 від 12.05.2016 року «Про фінансування робіт з визначення залишкової балансової вартості захисних споруд цивільного захисту» (п. 2.) Керівникам: комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника», …в термін до 10.06.2016 року взяти визначені в Додатку 1 захисні споруди на бухгалтерський облік, як окремі об`єкти нерухомого майна.

Відповідно додатку до рішення виконкому міської ради № 1 «Зведена відомість» порядковий № 8 - обліковий номер -ПРУ - НОМЕР_1; рік вводу в експлуатацію - 1984 р.; адреса розташування ПРУ - АДРЕСА_1; Балансоутримувач (власник): зазначено Виконком Ніжинської міської ради; місцезнаходження юридичної особи - пл. І. Франка, 1. У рядку 8 орган управління захисною спорудою як об`єктом нерухомого майна: зазначено КП «Служба Єдиного Замовника», а тому на підставі вказаного рішення відповідача як балансоутримувача зобов`язано взяти їх на бухгалтерський облік.

У матеріалах справи також міститься узагальнені результати інвентаризації майна міської комунальної власності, що перебуває в повному господарському віданні (оперативному управлінні) станом на 01.01.2024; 01.01.2023; 01.01.2022 (таблиця №1); відомості про результати інвентаризації нерухомого майна, що перебуває на балансі Комунального підприємства «Служба Єдиного Замовника» станом на 01.01.2024; 01.01.2023; 01.01.2022 (таблиця №2); переліки нерухомого майна з балансовою вартістю станом на 01.01.2024; 01.01.2023 та 01.01.2022.

Так, відповідно до даних в таблиці №2 станом на 01.01.2024 (перелік) у рядку 10 визначена споруда цивільного захисту протирадіаційного укриття адреса: АДРЕСА_1 з первісною балансовою вартістю 226491,24 грн., аналогічно переліки станом 01.01.2023 рядок 9 та 01.01.2022 рядок 11, підписані керівником та головним бухгалтером підприємства, скріплені гербовою печаткою.

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що спірна захисна споруда передана виконавчим комітетом Ніжинської міської ради (Засновником) відповідачу на праві господарського відання та перебуває на бухгалтерському обліку, отже, відповідач вважається балансоутримувачем цього майна.

Тому, саме відповідач зобов`язаний привести спірну захисну споруду у придатний для використання за цільовим призначенням стан.

Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №820/4717/16.

Отже, доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Служба Єдиного Замовника" на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

В.П. Мельничук