Справа № 320/45312/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в частині

в адміністративній справі

15 жовтня 2024 року м. Київ № 320/45312/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Державного підприємства "Документ" в особі відокремленого підрозділу Державного підприємства "Документ" філії у Словацькій Республіці про визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, Державного підприємства "Документ" в особі відокремленого підрозділу Державного підприємства "Документ" філії у Словацькій Республіці з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України, Державного підприємства Документ та його відокремленого підрозділу філії в Словацькій Республіці (місто Братислава), щодо відмови у передачі, доставці та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 07.03.2024, дійсний до: 07.03.2034, орган, що видав: 2114), який оформлений на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Державну міграційну службу України вжити у межах своїх повноважень заходів із забезпечення доставки оформленого на ім`я ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 07.03.2024, дійсний до: 07.03.2034, орган, що видав: 2114) до Державного підприємства Документ;

- зобов`язати Державне підприємство Документ здійснити доставку оформленого на ім`я ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 07.03.2024, дійсний до: 07.03.2034, орган, що видав: 2114), разом з копіями заяви, заяви_анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) до його відокремленого підрозділу - філії в Словацькій Республіці;

- зобов`язати Державне підприємство Документ в особі відокремленого підрозділу філії в Словацькій Республіці (місто Братислава) видати ОСОБА_1 оформлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 07.03.2024, дійсний до: 07.03.2034, орган, що видав: 2114), в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його - 29.02.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 29 лютого 2024 року у Філії Державного підприємства "Документ" у Словацькій Республіці (місто Братислава) подав заяву на отримання другого закордонного паспорта.

Вказує, що згідно з інформацією з мобільного застосунку "Дія", 7 березня 2024 року другий закордонний паспорт позивача був виготовлений та персоналізований органом 2114 та йому присвоєно номер документу - GH854357. Тобто у застосунку "Дія" позивач має дійсний другий закордонний паспорт з 7 березня 2024 року, проте не отримав його оригінал.

Стверджує, що звертався з офіційними запитами на офіційний e-mail адресу Філії ДП "Документ" у Словацькій Республіці (місто Братислава); запити надсилалися 30.05.2024, 20.06.2024, 21.07.2024, 15.08.2024 з проханням надати інформацію щодо місцезнаходження виготовленого паспорта та умови його отримання.

Проте у відповідь отримував такі повідомлення: "Ваш паспорт ще не доставлено до місця видачі. Чекайте на SMS-повідомлення."

Позивач вказує, що звернувся до Державної міграційної служби України. 24 червня 2024 року зі скаргою. Не отримавши відповіді до 29 липня 2024 року, позивач подав повторну скаргу. 30 липня 2024 року отримав відповідь, що в його електронних листах не було додано файлів.

Зазначає, що з відповіді Державної міграційної служби України позивач дізнався, що через технічні причини у закордонних підрозділах ДП Документ було тимчасово призупинено видачу готових документів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви суддя приходить до висновку, що вимоги позивача про:

- визнання протиправною бездіяльності Державного підприємства Документ та його відокремленого підрозділу філії в Словацькій Республіці (місто Братислава), щодо відмови у передачі, доставці та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 07.03.2024, дійсний до: 07.03.2034, орган, що видав: 2114), який оформлений на ім`я ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Державного підприємства Документ здійснити доставку оформленого на ім`я ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 07.03.2024, дійсний до: 07.03.2034, орган, що видав: 2114), разом з копіями заяви, заяви_анкети та актом-приймання передачі (у 2 примірниках) до його відокремленого підрозділу - філії в Словацькій Республіці;

- зобов`язання Державного підприємство Документ в особі відокремленого підрозділу філії в Словацькій Республіці (місто Братислава) видати ОСОБА_1 оформлений паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_1 , дата видачі: 07.03.2024, дійсний до: 07.03.2034, орган, що видав: 2114), в порядку та на підставі законодавства України, яке було чинне на момент звернення з заявою про його видачу - 29.02.2024, не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з пунктом 5 частини першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Отже, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Отже, публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Публічно-правові відносини можна визначити як врегульовані правом суспільні відносини, що складаються в процесі здійснення державою, її органами та посадовими особами, іншими суб`єктами владних повноважень. Публічне право є певним чином функціонально-структурною підсистемою права, яка виражає державні, міждержавні і суспільні відносини. До предмета правового регулювання публічним правом належать такі об`єкти: побудова і функціонування держави та її інститутів; інститути громадянського суспільства; механізм і рівні самоврядування; засади правової системи, правотворчості і правозастосування; принципи, норми та інститути міждержавних відносин і міжнародних організацій.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами" від 9 вересня 2010 року № 19-рп/2010 475 зазначається, що головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість однією з визначальних ознак приватноправових відносин є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати із публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

У постанові Верховного суду України від 14.12.2016 року у справі №6-2554цс16 суд вказав, що аналіз статті 15 ЦПК України та статті 17 КАС України (в редакції, які діяли до 15.12.2017 року) дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі не достатньо застосування виключно формального критерію визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер спірних правовідносин, із яких виник спір.

Отже, загальними критеріями для того, щоб визначити за спірними правовідносинами адміністративну юрисдикцію, є суб`єктний склад сторін (однією із сторін повинен бути суб`єкт владних повноважень) та предмет спору відповідно до природи спірних правовідносин (наявність публічно-правових відносин між сторонами під час виконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства, тобто при реалізації цим суб`єктом своїх владних функцій та повноважень, визначених законодавством). Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Окрім того, вирішальну роль у віднесенні спору до однієї з правових юрисдикцій відіграє підстава його виникнення та те, за захистом яких саме прав особа звернулась до суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , 29 лютого 2024 року у Філії Державного підприємства "Документ" у Словацькій Республіці (місто Братислава) подав заяву на отримання другого закордонного паспорта.

Проте на час подання даної позовної заяви не отримав його оригінал.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Однак, суд зазначає, що Державне підприємство "Документ" не є суб`єктом владних повноважень, оскільки не є органом державної влади, не виконує жодних владних функцій та повноважень, не є розпорядником бюджетних коштів та не утримується за рахунок відповідних державного чи місцевого бюджетів.

При цьому, спірні правовідносини виникли з приводу невидачу ДП "Документ" паспорту громадянина України та зобов`язання видати такий паспорт позивачу.

Однак, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на майно, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Суд наголошує, що ДП "Документ" не належить до юридичних осіб публічного права, не є суб`єктом владних повноважень або особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому оскарження його рішень, дій чи бездіяльності не підпадає під юрисдикцію адміністративних судів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною п`ятою статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. Частиною шостою цієї статті передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 248, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Державного підприємства "Документ" в особі відокремленого підрозділу Державного підприємства "Документ" філії у Словацькій Республіці про визнання протиправною бездіяльності, в частині позовних вимог до Державного підприємства Документ та його відокремленого підрозділу філії в Словацькій Республіці (місто Братислава).

Копію ухвали надіслати (видати) позивачеві (його представнику), разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Щавінський В.Р.