Справа № 320/39178/23
Суддя: Діска А.Б.
Дата ухвалення: 2024-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року № 320/39178/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Діски А. Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, з розрахунку 50% місячного грошового забезпечення за повних 19 років служби;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 19 років служби, враховуючи раніше виплачену при звільненні з військової служби суму одноразової грошової допомоги.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з наявною вислугою 19 років 09 місяців 00 днів його наказом військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. До вказаної вислуги включено період проходження служби 18 років 7 місяців на посадах начальницького складу в органах податкової міліції. Однак, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення виплачено за 1 календарний рік служби в ЗСУ, без врахування служби в органах податкової міліції. При цьому, позивачу при попередньому звільненні з органів податкової міліції одноразова грошова допомога в розмірі 50% місячного грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась.

Ухвалою суду від прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що враховуючи ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та беручи до уваги 18 років 7 місяців служби позивача в органах податкової міліції, у нього наявні «вислуги 10 років і більше» необхідних для набуття права на виплату одноразової грошової допомоги, а тому він не підпадає під категорію винятку «тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги».

Отже, одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 необхідно виплачувати за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, що в даному випадку складає 1 календарний рік, який він прослужив в Збройних Силах України з дня останнього зарахування, про що і було йому повідомлено в листі (вих. № 1567 від 14.08.2023) наданим Військовою частиною на його заяву (вх. № 2454 від 27.07.2023). Враховуючи вищевикладене відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги позивача, викладені в позовній заяві.

Також від відповідача до суду надійшли пояснення, в яких, крім іншого, відповідач зазначив, що право на виплату ОГД ОСОБА_1 набув раніше в підрозділі іншого відомства, а саме в органах податкової міліції. Саме тому позивачу необхідно виплачувати допомогу за період його календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування попередньої служби.

Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 №85 позивача, звільненого наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.05.2023 №17-РС у відставку відповідно до підпункту «б» пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), 04.05.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У вказаному наказі зазначено, що вислуга років у Збройних Силах станом на 04.05.2023 становить: календарна - 19 років 09 місяців 00 днів.

Також наказано виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460 в розмірі 50 % за кожний повний прослужений рік.

Згідно п. 2 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 23.02.2024 № 57 відповідно до висновків, викладених в акті службового розслідування за фактом внесення некоректних відомостей до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.05.2023 № 85, та керуючись ст.55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою недопущення подібних випадків в подальшому, начальнику відділення персоналу та стройового штабу військової частини НОМЕР_1 внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 №85 в частині зазначення вислуги років. А саме, абзац 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 № 85 викладено в наступній редакції: "Вислуга років військової служби станом на 04 травня 2023 року становить: календарна - 19 років 09 місяців, 00 днів; пільгова - 00 років 00 місяців, 00 днів; разом 19 років 09 місяців, 00 днів, з них у Збройних Силах України - 01 рік 02 місяці, 00 днів, в органах податкової міліції 18 років 07 місяців, 00 днів.

Як вбачається з копії послужного списку позивача, останній проходив службу в органах податкової міліції. Вислуга років становить 18 років 07 місяців, 00 днів.

Відповідно до листа ГУ ДФС у Львівській області від 18.07.2023 № 99/6/13-01-19, що під час звільнення з посади та податкової міліції Головного управління Міндоходів у Львівській області відповідно до наказу ГУ Міндоходів у Львівській області від 04.11.2014 № 320-о "Про оголошення наказу Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 № 2184-0" одноразова грошова допомога відповідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

На звернення позивача, листом військова частина НОМЕР_1 від 14.08.2023 повідомила, що наказом № 17-РС від 01.05.2023р. позивача звільнено у відставку за підпунктом «б» пункту другого частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу «за станом здоров`я», згідно наказу № 85 від 04.07.2023р. позивача виключено із списків військової частини НОМЕР_1 та виплачено належне грошове забезпечення в повному розмірі, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року № 460, 4% місячного грошового забезпечення за кожен повний прослужений місяць в Збройних Силах України.

Не погодившись з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 1 календарний рік служби, а не за 19 повних календарних років служби, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із абзацом сьомим частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно до п. 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 460 від 17.09.2014 , якою затверджено Порядок та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період із дня їх призову на відповідну військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".

За змістом абзацу першого пункту 10 Порядку № 393 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із абзацом п`ятим п. 10 Порядку №393 зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони і особам рядового і начальницького складу які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги. Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Тобто, у разі якщо особи, при попередньому звільненні набули право на отримання такої допомоги, такий період не враховується при виплаті грошової допомоги при наступному звільненні. Крім того, встановлення факту набуття права на отримання грошової допомоги при попередньому звільненні необхідно аналізувати за законодавством, яке діяло при попередньому звільненні.

З матеріалів справи судом вбачається, що вислуга років позивача в органах податкової міліції становить 18 років 07 місяців, що не заперечується сторонами. При цьому, листом ГУ ДФС у Львівській області від 18.07.2023 № 99/6/13-01-19 повідомило позивача, що під час звільнення з посади та податкової міліції Головного управління Міндоходів у Львівській області відповідно до наказу ГУ Міндоходів у Львівській області від 04.11.2014 № 320-о "Про оголошення наказу Міністерства доходів і зборів України від 29.10.2014 № 2184-0" одноразова грошова допомога відповідно до п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.

Ураховуючи той факт, що при звільненні з органів податкової міліції позивач набув право на отримання грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабміну № 460 від 17.09.2014, тому одноразова грошова допомога вже при звільненні з військової частини НОМЕР_1 у 2023 році повинна була виплачуватися за період служби позивача з дня його останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби в органах податкової міліції.

За таких обставин суд вважає помилковими твердження позивача про те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги за всі роки календарної вислуги після звільнення з військової служби, оскільки в органах податкової міліції така йому не нараховувалась та не виплачувалась.

Зазначене твердження не впливає на висновок суду, оскільки виняток, який міститься у п. 2 Постанови № 460 пов`язує позбавлення права на повторне отримання грошової допомоги з фактом набуття права на отримання, а не з фактом отримання такої грошової допомоги.

Зазначена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.03.2020 по справі № 817/1642/16, від 14.12.2022 по справі № 340/618/21.

Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно ненараховано та не виплачено позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 19 повних календарних років служби, тому дії відповідача відповідають критеріям правомірності, встановленими ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу судових витрат у даній справі щодо судового збору не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.