Справа № 203/2909/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2024 року м. Дніпросправа № 203/2909/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 року (суддя Казак С.Ю., м. Дніпро, повний текст ухвали складено 10.06.2024 року) в справі № 203/2909/24 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської митниці про визнання дій протиправними, скасування протоколу про порушення митних правил,-

в с т а н о в и в:

05.06.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до Дніпровської митниці (далі відповідач), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо складання протоколу про порушення митних правил передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, скасувати протокол від 27.05.2024 року про порушення митних правил № 0083/11000/24; провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрити на підставі ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

ОСОБА_1 через свого представника не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що судом порушено норми процесуального права. Апелянтом зазначено, що предметом цього спору є протокол від 27.05.2024 року про порушення митних правил № 0083/11000/24 стосовно позивача. Апелянт вказував, що спір виник у зв`язку з неналежним наданням адміністративних послуг в сфері митних процедур. Апелянт вказував, що сам по собі протокол про порушення митних правил породжує для позивача настання будь-яких прав та обов`язків, сам по собі може бути самостійним предметом спору, оскільки протокол призводить до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Протокол може бути оскаржений зацікавленою особою у встановленому законодавством порядку відповідно до вимог Митного кодексу України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження, виходив з того, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.508 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складенняпротоколу про порушення митних правил. Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства, при цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. З урахуванням положень Митного кодексу України, складання протоколу про порушення митних правил це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення тає предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Суд першої інстанції вказував, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Митного кодексу України та КУпАП, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його протиправним та скасування, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. В частині заявленої вимоги про закриття провадження по справі суд також звертає увагу, що відповідно до наведених положень Митного кодексу України складання протоколу про порушення митних правил є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, після складання якого відповідно до ст.488 Митного кодексу України розпочинається провадження у справі про порушення митних правил. Протокол відносно позивачки складено за фактом порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 Митного кодексу України, справа відносно позивачки відповідно до ч.2 ст.522 цього Кодексу має розглядатись судом, яким під час розгляду будуть перевірятись дії щодо законності та об`єктивності складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийматись остаточне рішення по справі про порушення митних правил.

Матеріалами справи встановлено, що 27.05.2024 року Дніпровською митницею відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил № 0083/11000/24 згідно якого, під час здійснення перевірки законності ввезення на митну територію України транспортних засобів у якості гуманітарної допомоги зі звільненням від сплати обов`язкових митних платежів, зокрема автомобіля марки «Mazda» моделі «В2500», номерний знак « НОМЕР_1 », встановлено, що зазначений автомобіль ввезений на митну територію України 14.05.2022 через пункт пропуску «Ужгород Вишнє Нємецьк» митного поста «Ужгород - автомобільний» Закарпатської митниці як гуманітарна допомога. Згідно протоколу, ОСОБА_1 перемістила через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товар марки «Mazda» моделі «В2500», номерний знак « НОМЕР_1 », шляхом подання до митного органу як підставу для переміщення товарів документів декларацію про перелік товарів, що визнаються гуманітарною допомогою від 14.05.2022 року та лист військової частини що містять неправдиві відомості щодо одержувача. Вказано, що дії ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України. Протоколом повідомлено, що він є підставою для розгляду судом питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Позивач оскаржує протокол про порушення митних правил, вважає, що він призводить до порушення її прав та створює несприятливі умови.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки», із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про оборонні закупівлі», крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель та спрощеного відбору без застосування електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.

Предметом цього спору є протокол, складений митницею стосовно позивача.

Відповідно до ст.487, ст. 488 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення. Провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Згідно ч. 1, ч. 9 ст. 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою митного органу, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в митних органах адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Норми Митного кодексу України не передбачають оскарження у судовому порядку протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів.

Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст. 508 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи. До процесуальних дій належать: 1) складенняпротоколу про порушення митних правил.

Згідно ч.2 ст. 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені, у т.ч. ст.483 цього Кодексу, розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами (суддями).

Норма ст. 286 КАС України передбачає можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Інспектор митниці при складанні протоколу про порушення митних правил не є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, а протокол, складений ним на виконання ст. 494, ст. 495 Митного кодексу України з метою встановлення певних обставин і фактів, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що підлягає оскарженню за правилами КАС України. Протокол про порушення митних правил є доказом у справі про притягнення до відповідальності у справі про порушення митних правил.

Суд вказує, що вирішення питання правомірності складання протоколу в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до відповідальності та рішення, винесеного за результатами їх розгляду, у сукупності з іншими доказами, позбавляє ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до відповідальності, що не відповідає завданням адміністративного судочинства.

Протокол про порушення митних правил є доказом у іншому провадженні, такий доказ неможливо визнати нечинним шляхом його оскарження у суді. Правдивість та належність відомостей викладених у протоколі про порушення митних правил може бути перевірено у межах провадження про відповідність особи про порушення митних правил.

При цьому сам по собі протокол як доказ та елемент у іншій справі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а тому позовні вимоги, спрямовані на фактичне визнання його незаконним, не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Складання протоколу про порушення митних правил є процесуальною дією, спрямованою на фіксацію правопорушення митних правил у межах Митного кодексу України та, в силу положень статті 522, статті 528 Митного кодексу України є предметом оцінки судом в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.01.2020 року у справі № 2-а/489/7/2016 вказано, що за правилами частини першої статті 17 КАС (у зазначеній редакції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України застосовує судову практику та позиції Верховного Суду, зокрема у постановах від 30.04.2021 року у справі № 686/4562/18, від 11.08.2020 року у справі № 120/4189/19-а, від 10.07.2020 року у справі №420/647/19.

Судом першої інстанції не порушено право позивача на звернення до суду, з огляду на те, що відмова у відкритті провадження у справі не перешкоджає захисту прав та інтересів позивача у межах доведеності невинуватості у вчиненні порушення митних правил.

Згідно ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог процесуального права.

Керуючись ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.06.2024 року в справі № 203/2909/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.А. Олефіренко