Справа № 440/4122/23
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 жовтня 2024 року

м. Київ

справа №440/4122/23

адміністративне провадження № К/990/31300/24

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Соколова В.М., Кашпур О.В.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області треті особи: ОСОБА_2 , Департамент контррозвідки Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (надалі також - УДМС України в Полтавській області), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , в якій, з урахуванням заяви про уточнення позову від 20 липня 2023 року, просив суд:

- визнати незаконним та скасувати висновок за результатами розгляду подання УДМС України в Полтавській області про скасування дозволу на імміграцію в України громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , затверджений 16 березня 2023 року заступником начальника УДМС в Полтавській області;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 16 березня 2023 року № 7 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15 травня 2017 року та посвідки на постійне проживання в Україні, виданої 13 червня 2017 року громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області поновити посвідку на постійне проживання в Україні серії № НОМЕР_1 від 13 червня 2017 року та повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення № 7 від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Управління Державної міграційної служби в Полтавській області № 7 від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15 травня 2017 року та посвідки на постійне проживання в Україні, виданої 13.06.2017 громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 , - визнано протиправним та скасовано в частині посилання на пункт 5 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію". В решті Рішення Управління Державної міграційної служби в Полтавській області № 7 від 16 березня 2023 року залишено в силі і без змін. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у цій справі скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог громадянина Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 та прийняти в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 16 березня 2023 року № 7 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 15 травня 2017 року та посвідки на постійне проживання в Україні, виданої 13 червня 2017 року громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області поновити посвідку на постійне проживання в Україні серії № НОМЕР_1 від 13 червня 2017 року та повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення № 7 від 16 березня 2023 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області повторно розглянути подання Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 24 лютого 2023 року №2/3/3-3501нт про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Ісламської Республіки Іран ОСОБА_1 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду у цій справі. В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у цій справі залишено без змін.

21 липня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у цій справі.

Також на офіційну електронну адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (kа) надійшов електронний лист з вкладеннями від ОСОБА_1 , а саме: касаційна скарга датована 21 липня 2024 року на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у цій справі.

01 серпня 2024 року за допомогою підсистеми "Електронний суд" позивач надіслав до Верховного Суду дві заяви про відкликання касаційної скарги.

Ухвалами Верховного Суду від 05 серпня 2024 року задоволено дві заяви ОСОБА_1 про відкликання касаційної скарги на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у цій справі та повернуто касаційні скарги ОСОБА_1 .

12 серпня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2024 року визнано неповажними, зазначені ОСОБА_1 , підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у цій справі. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у цій справі залишено без руху з установленням скаржнику десятиденного строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надання відповідних доказів на їх підтвердження.

11 жовтня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» скаржник надіслав заяву на усунення недоліків касаційної скарги.

В цій заяві зазначено, що: « 21 липня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у цій справі. При цьому у той же день статус (Стан) Підписання касаційна скарга у «ЕС» тривали час видавалась помилка Підписання з жовтим значком нібито в связи Електронний підпис позивача, вказані статуси можуть виникати внаслідок нестабільної роботи мережі під час відправки заяв до АСДС суду як на стороні користувача, так і на стороні АСДС. Адже у зв`язку з цим і для дотримання тридцятиденний строк , позивач був вимушени 21.07.2024 р подати касаційна скарга через офіційну електронну адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (kа) та позивач 21.07.2024 р намагався підписати касаційна скарга через дія, однак аналогічно помилки КЕП пошкоджено внаслідок нестабільної роботи мережі ПриватБанк, так і не вийшло підписати, про що свідчить листа ВС про що кваліфіковані електронні підписи вкладень цих електронних листів відсутні.(надаю копію). Вказані обставини та помилки не залежали від позиача. У зв`язку з цим позивачем було відкликано одне касаційна скарга від 21.07.2024 р».

Також скаржник вказав, що: «у цій справі позивачем вперше 21.06.2024 р подано касаційну скаргу з дотриманням встановленого законом строку на касаційне оскарження, яке Ухвалою Верховного Суду від 05.08.2024 касаційну скаргу було повернуто позивача, а позивач вдруге 12.08.2024 р із касаційною скаргою звернувся до Суду тобто у строк менше ніж сім днів, без суттєвих затримок та зайвих зволікань після отримання копії ухвали від 05.08.2024 про повернення касаційної скарги.».

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 329 КАС України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постановляючи ухвалу про залишення касаційної скарги без руху від 30 вересня 2024 року, Верховний Суд виходив з того, що згідно з відомостями Автоматизованої системи документообігу суду скаржник двічі звертався до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами у провадженнях №К/990/28206/24 та у №К/990/28294/24.

Верховний Суд звернув увагу, що скаржник, використовуючи принцип диспозитивності, 01 серпня 2024 року за допомогою підсистеми "Електронний суд" надіслав до Верховного Суду дві заяви у цих касаційних провадженнях про відкликання кожної з касаційних скарг.

Отже, аргумент заяви про поновлення строку на касаційне оскарження про відкликання однієї касаційної скарги, Суд відхиляє через невідповідність його обставинам справи.

Як раніше наголосила колегія суддів, використання скаржником права, яке передбачено в частині третій статті 337 КАС України щодо відкликання касаційної скарги, не перериває та не зупиняє перебіг процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд зазначив, що враховуючи дату отримання (21 червня 2022 року) скаржником оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 21 червня 2024 рокуу, останній день на касаційне оскарження припадав на 22 липня 2024 року, проте повторно касаційну скаргу позивач подав 12 серпня 2024 року, тобто вже з порушення строку на касаційне оскарження.

Насамкінець Верховний Суд наголосив, що повернення касаційної скарги не є безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження, а обставини, за яких Верховний Суд повернув попередні касаційні скарги у цій справі свідчать про реалізацію заявником його права на відкликання касаційних скарг.

Колегія суддів, надаючи оцінку заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, повторно зазначає, що стаття 44 КАС України регламентує права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, тому на переконання Суду, подання заяви про відкликання касаційної скарги та повторне подання касаційної скарги вже з порушенням строку на касаційне оскарження судового рішення свідчать про недобросовісне користування належними заявнику касаційної скарги процесуальними правами.

Колегія суддів звертає увагу заявника, що подаючи заяву про відкликання касаційної скарги, останній має зважувати усі процесуальні ризики, які можуть настати після задоволення судом цієї заяви, зокрема, скаржник не звільняється від процесуального обов`язку дотримуватися тридцятиденного строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки нормами КАС України не визначено строків звернення до суду касаційної інстанції після повернення касаційної скарги після задоволення заяви про її відкликання, позаяк процесуальним законодавством регламентуються виключно загальні строки на касаційне оскарження судових рішень, що передбачено статтею 329 КАС України.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на рішення Верховного Суду у справі №140/8778/23, в якому Верховним Судом було поновлено строк на касаційне оскарження, через неподібність правовідносин у справах. Разом з цим колегія суддів відхиляє посилання скаржника на практику Європейського суду з прав людини щодо права доступу до суду, позаяк дії скаржника спрямовані на доступ до суду касаційної інстанції з метою перегляду рішення судів попередніх інстанцій у цій справі, а не самого права доступу до суду, яке було досягнуто скаржником у цій справі з огляду на наявність оскаржуваних судових рішень, що вирішено справу скаржника по суті.

Верховний Суд вказує, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини.

Проте поважних та об`єктивних причин для поновлення строку на касаційне оскарження скаржником в заяві про поновлення строку не зазначено, тому Верховний Суд дійшов висновку про неповажність наведених позивачем підстав для поновлення строку касаційного оскарження, а тому у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити.

Пунктом четвертим частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо заявником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

За таких обставин, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у цій справі.

Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області треті особи: ОСОБА_2 , Департамент контррозвідки Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіС.А. Уханенко В.М. Соколов
О.В. Кашпур