Справа № 140/7927/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7927/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 21.06.2024 про складання акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) за його матір`ю ОСОБА_2 та зобов`язати відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2024 про складання акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) за його матір`ю ОСОБА_2 ;

2) визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 ухвалити нове рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі абзацу 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.06.2024 він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про перевірку документів та скерування за результатами перевірки до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області документів для складання останніми акту про встановлення факту здійснення особою догляду, який є обов`язковим щодо переліку відповідно до п.9 ст.23 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав необхідності здійснення догляду за матір`ю, яка потребує постійного стороннього догляду.

В подальшому відповідачу надсилалися адвокатські запити з проханням надати інформацію про те, чи передано заяву ОСОБА_1 за місцем проживання ОСОБА_2 (до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області), для складання акту про встановлення факту здійснення позивачем догляду (постійного догляду) за своєю матір`ю. Відповіді на адвокатські запити отримано не було.

Не отримавши відповідей від ІНФОРМАЦІЯ_3 , 13.07.2024 року позивачем було надіслано заяву про надання відстрочки без передбаченого акту про встановлення факту догляду за матір`ю із наданням пояснення про те, що заява про складання такого акту досі знаходиться в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_3 та невідомо чи вона розглянута.

Вказує, що 16.07.2024 на адресу його адвоката була надана відповідь про те, що ОСОБА_1 відмовлено в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Обґрунтування підстав про таку відмову надано не було, хоча про наявність такого обґрунтування чітко вказано в Постанові КМУ №560.

На переконання позивача наявні правові підстави для надання йому відстрочки відповідно до п.9 ст.23 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», тому просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09.08.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

15.10.2024 на адресу суду надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_3 №10894 від 14.10.2024 у якому відповідач зазначив, що рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 №1476 від 26.06.2024 ОСОБА_1 відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п.9 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Причиною відмови слугувала відсутність акту про встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) відповідно до постанови №560 від 16.05.2024.

Також відповідач вказав, що позов ОСОБА_1 він не визнає, просить суд відмовити у його задоволенні, оскільки оскаржуване рішення цілком і повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Інших заяв від сторін не надходило.

Перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті спору, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

21.06.2024 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою у якій повідомив відповідача, що він здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і на підставі абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. З огляду на вказане, на підставі пункту 61 Постанови КМУ від 16.05.2024 позивач просив відповідача провести перевірку та направити матеріали за результатом перевірки до Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області для складання акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (а.с.11).

До вказаної заяви позивач долучив: заяву ОСОБА_2 згідно абз.1 п.61 постанови КМУ №560; копію паспорту та РНОКПП ОСОБА_1 ; копію паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження; копію висновку ЛКК №890; копію лікарського консультативного заключення від 18.06.2024; копію військового квитка.

Адвокатськими запитами №01.07.2024-1 від 01.07.2024 (а.с.17 зворот-18), №09.07.2024-1 від 09.07.2024 (а.с.19 зворот-20) представник позивача адвокат Лавренчук О.В. у відповідності до ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» просив ІНФОРМАЦІЯ_2 надати інформацію про те, чи передано заяву ОСОБА_1 за місцем проживання ОСОБА_2 для складання акту про встановлення факту здійснення позивачем догляду (постійного догляду) за своєю матір`ю.

Заявою від 13.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із проханням оформити йому у порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 №560, довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У поданій заяві позивач зазначив, що передбачену постановою КМУ №560 від 16.05.2024 заяву про складання акту догляду подано до ІНФОРМАЦІЯ_3 ним особисто 24.06.2024, однак досі інформація щодо розгляду даної заяви відсутня (а.с.23 зворот-24).

Листом №6988 від 12.07.2024 відповідач повідомив представника позивача про те, що рішенням комісії щодо надання відстрочки ОСОБА_1 в оформленні відстрочки від призову на військову службу по мобілізації відмовлено (а.с.25 зворот).

26.06.2024 головою комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 підписано повідомлення №1476 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 . Причина відмови: з підстав відсутності акту про встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) (додаток 8) постанови КМУ №560 від 16.05.2024 (а.с.50 зворот).

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо нерозгляду заяви про складання акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) та прийнятим рішенням про відмову у наданні відстрочки, позивач звернувся за захистом своїх прав до адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався, воєнний стан діє на даний час.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено проведення загальної мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації; далі Закон №3543-XII).

Статтею 1 Закону №3543-XII встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначає стаття 22 Закону №3543-XII, частиною п`ятою якого визначено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає, зокрема, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Пунктом 2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, яка набрала чинності з 18.05.2024 (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про надання відстрочки від призову під час мобілізації; далі - Порядок №560), визначено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).

Згідно з п. 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Частиною першою статті 23 Закону № 3543-XII визначено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.

У поданих до ІНФОРМАЦІЯ_3 заявах від 21.06.2024 (а.с.11) та від 13.07.2024 (а.с.23 зворот-24) ОСОБА_1 вказав, що він постійно здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка потребує стороннього догляду, а також є єдиною особою, що зобов`язана її утримувати. У зв`язку з чим вважає, що він не підлягає призову на військову службу та має право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_2 , 1940 року народження, є матір`ю позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно з висновку №890 від 04.06.2024 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на професійній основі (а.с.24 зворот) та довідки ЛКК від 04.06.2024 (а.с.14 зворот) ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Вказані обставини також підтверджуються нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 12.07.2024, зареєстрованою в реєстрі за №1754, згідно з якою вона підтверджує, що не може самостійно забезпечити свої потреби, не здатна до самообслуговування, а тому постійний догляд за нею здійснює її єдиний син ОСОБА_1 . Інші особи, окрім сина, які відповідно до закону зобов`язані здійснювати постійний сторонній догляд за нею, відсутні (а.с.25).

Суд враховує, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків (ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах даної судової справи доказами підтверджується зайнятість позивача постійним доглядом за своєю матір`ю, а також те, що позивач є єдиною особою, хто може здійснити такий догляд.

Таким чином, позивач підтвердив наявність у нього права на відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII.

Перевіряючи правомірність поведінки відповідача щодо нерозгляду заяви позивача від 21.06.2024 про складання акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) за матір`ю позивача, суд виходить з такого.

Згідно із приписами частини 7 статті 23 Закону №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Пунктом 8 цього Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 11 вищевказаного Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Відповідно до п. 57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Пунктом 60 Порядку №560 встановлено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади

Згідно із пункту 61 Порядку №560 військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними у пунктах 9, 13, 14 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.

Районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд.

У разі виявлення невідповідності наведених у заяві військовозобов`язаного даних або непідтвердження факту встановлення здійснення ним догляду (постійного догляду) комісією заява не розглядається.

Для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Розгляд заяви здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), рішення про утворення якої приймається керівником виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який звернувся із відповідною заявою.

До складу комісії із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) можуть входити депутати місцевої ради, представники виконавчих органів місцевого самоврядування, громадських організацій загальною чисельністю не менше п`яти осіб.

За результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що відповідач був зобов`язаний здійснити перевірку поданої позивачем заяви від 21.06.2024 та наданих разом із заявою документів.

За результатами здійсненої перевірки відповідач мав надіслати матеріали до відповідного виконавчого органу місцевого самоврядування для складання акту про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду).

Тобто отримання такого акту не можливо без проведеної відповідачем перевірки та направлення матеріалів перевірки до виконавчого органу місцевого самоврядування.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем у спірних правовідносинах допущено протиправну бездіяльність, яка порушує права та законі інтереси позивача на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, тощо.

Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відтак, з метою захисту порушеного права ОСОБА_1 , суд вважає, що в даному випадку необхідно зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву останнього від 21.06.2024 щодо складання акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) за його матір`ю ОСОБА_2 .

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання відповідача ухвалити нове рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації про зазначає наступне.

Як встановлено пунктом 60 Порядку №560 на підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

Як свідчать матеріали справи, 26.06.2024 головою комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 оформлено та підписано повідомлення №1476 згідно якого за результатами розгляду заяви позивача встановлено, що протоколом від 26.06.2024 №7 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Причиною відмови у надані відстрочки від призову відповідачем зазначено: відсутність акту про встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) (додаток 8) постанови КМУ №560 від 16.05.2024 (а.с.50 зворот).

Суд вважає, що позивач виконав всі дії, передбачені законодавством, для отримання ним відстрочки, а саме: надав відповідачу заяву про встановлення факту догляду (постійного догляду) за його матір`ю, пакет встановлених Порядком №560 документів, що підтверджують його право на відстрочку згідно з п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в тому числі заяву матері про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати.

Натомість, відповідач свого обов`язку, передбаченого пунктом 61 Порядку №560, щодо перевірки отриманих документів та надсилання їх до виконавчого органу місцевого самоврядування для встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) не виконав.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що заяву позивача про надання відстрочки від призову ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином не розглянув та не здійснив перевірку наявності (відсутності) підстав для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за доданими документами, що свідчить про протиправність рішення відповідача щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу.

Суд, розглядаючи справу в межах позовних вимог, зазначає що протокол комісії від 26.06.2024 №7 з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період є рішенням суб`єкта владних повноважень відповідно до положень КАС України.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, в адміністративному судочинстві обов`язок доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, які оскаржуються позивачем в адміністративному позову, покладено на суб`єкта владних повноважень

Однак у ході розгляду даної справи відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення.

Відтак, рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку вимогам позивача щодо зобов`язання відповідача ухвалити нове рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації суд зазначає наступне.

В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, відповідно, саме до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_3 належить прийняття рішення про виключення військовозобов`язаного з військового обліку.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Оскільки відповідач належним чином не вчинив усіх дій, передбачених Порядком №560 для розгляду питання про надання відстрочки від призову на військову службу, суд вважає передчасним вирішення питання щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 ухвалити щодо ОСОБА_1 нове рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випаду є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 29.07.2024 (а.с.6).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача необхідно стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 807,46 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 21.06.2024 щодо складання акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) за його матір`ю ОСОБА_2 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.06.2024 щодо складання акту про встановлення факту догляду (постійного догляду) за його матір`ю ОСОБА_2 .

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №7 від 26.06.2024, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 807,46 грн (вісімсот сім гривень сорок шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Суддя Н. В. Стецик