Справа № 296/7843/24
Суддя: Шкиря В. М.
Дата ухвалення: 2024-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/7843/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" жовтня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі: головуючого судді Шкирі В.М., розглянувши адміністративну справу за позовом представник ОСОБА_1 - адвокат Подоль Андрія Володимировича до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

27.08.2024 представник позивача - адвокат Подоль А.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, зі змісту якого просить винати протиправною та скасувати постанову інспектора відділу №1 Житомирського РУП Головного управління Національної поліції Жлобіцького Михайла Леонідовича серія ЕНА №2828711 від 14.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та закрити справу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що постановою інспектора відділу №1 (Житомирський район) Житомирського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Жлобіцького Михайла Леонідовича серії ЕНА № 2828711 від 14.08.2024 року ОСОБА_2 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП за те, що 14.08.2024 року о 11:09:29 с. Оліївка, вулиця Ігоря Сікорського, 3, керував автомобілем в якого номерні знаки закриті іншими предметами.

Згідно цієї постанови позивач порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху, а саме керування водієм транспортним засобом з номерним знаком, закритим іншими предметами чи забрудненими, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів.

Важає, що зазначена постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Працівник поліції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки поясненням позивача та дійсним обставинам, що потягло за сооою неооґрунтоване застосування стягнення за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення не відповідає фактичним ооставинам справи, є незаконною та необгрунтованою з огляду на наступне. Працівник поліції дійшов до висновку, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення лише на припущеннях. Будь-яких доказів щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом та закриття номерного знаку іншими предметами не надав так само як і не долучив їх до оскаржуваної постанови.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 12.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 23.09.2024, яке відкладено за клопотанням представника позивача адвоката Подоль А.В. (а.с. 32).

Представником відповідача ГУНП в Житомирській області Панасюк Г.Л. подано відзив, в якому остання просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_2 без задоволення, посилаючись на те, що факт вчинення гр. ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП підтверджується відеозаписами з службового портативного відеореєстратора інспектора. Як зазначає відповідач, відповідно до п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів. Із запровадженням системи автоматичної фіксації порушень ПДР, які дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі встановлення сітки на номерних знаках, остання створює бар`єр для мікрохвиль і унеможливлює розпізнання цифр, роблячи їх розмитими. Отже, на думку відповідача, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт порушення п. 2.9. в ПДР .

Представник позивача адвокат Подоль А.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяу про розгляд справи у йог відсутність. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ГУНП в Житомирській області Панасюк Г.Л. у поданому відзиві просила розгляд справи провести у її відсутність, у задоволенні позову ОСОБА_2 просила відмовити.

Частиною 3 ст. 268 КАС України передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши сторін у справі, суд дійшов до наступних висновків.

У силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з приписами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як убачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121-3 КУпАП через порушення ОСОБА_2 вимоги п.2.9 "в" ПДР, а саме: 14.08.2024 року о 11:09:29 с. Оліївка, вулиця Ігоря Сікорського, 3, керував автомобілем в якого номерні знаки закриті іншими предметами.

Факт керування автомобілев позивачем не заперу чується спірним є те чи закриті номерні знаки сторонніми проедметами та чи є склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.121-3 КУпАП

Суд оглянув відеозапис на якому зафіксовано, що номерні знаки автомобіля НОМЕР_1 містять сторонні предмети (сяяжки) які як передні так і задні.

Суд звертає увагу, що згідно з диспозицією ч.1 ст.121-3 КУпАП, відповідальність встановлено за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно із п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Такі вимоги містять і приписи п. 30.2 ПДР, згідно з якими на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Тобто, п. 30.2. ПДР України також заборонено будь-яке закриття номерного знака.

Отже, адміністративна відповідальність водія настає у разі керування транспортним засобом із номерними знаками закритими в будь-який спосіб, в тому числі і прозорими предметами, що не пов`язується з умовою розпізнавання такого знаку з відстані 20 метрів.

Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо ним не порушувалися Правила дорожнього руху та що номир був читабельним.

Крім того, суд зазначає, що наказом Міністерства внутрішніх справ України № 166 від 02.03.2021 «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів», відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», підпункту 2 пункту 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року № 878 (із змінами), з метою встановлення єдиних зразків державних номерних знаків транспортних засобів та вимог до них затверджено нові вимоги до державних номерних знаків транспортних засобів та єдині зразки державних номерних знаків транспортних засобів.

Також, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.03.2023 № 259, відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України від 16 листопада 2022 року № 2765-IX «Про внесення змін до статті 34 Закону України «Про дорожній рух» щодо запровадження відомчої реєстрації транспортних засобів Служби безпеки України», абзацу третього пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» та з метою приведення наказу МВС у відповідність до вимог законодавства України затверджено зміни до Вимог до державних номерних знаків транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 березня 2021 року № 166, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22 березня 2021 року за № 353/35975, що додаються. Затверджено Зміну до Єдиних зразків державних номерних знаків транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02 березня 2021 року № 166, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 березня 2021 року за № 353/35975, що додається.

Тож, за чинного законодавчого регулювання, питання вимог до державних номерних знаків транспортних засобів регулюється не стандартами ДСТУ, а наведеними вище наказами МВС України, які своєю чергою не передбачають встановлення будь-яких кріплень номерних знаків поверх номеру.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд вважає, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідач надав до суду DVD-RW диск з відеозаписом та фото номерного знаку НОМЕР_1 , які містять сторонні предмети (стяжки) які як передні так і задні

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що згідно із ч.1 ст.121-3 КУпАП вимога щодо читабельності номерного знаку з відстані 20 м застосовується лише у разі забруднення номерного знаку.

Сам факт керування транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими) вже передбачає відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 1190,00 гривень.

Відповідно до пункту 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Саме на водія покладено відповідальність за технічний стан автомобіля як перед початком руху, так і під час руху, а тому твердження позивача, що дана несправність виникла під час руху, не звільняє його від адміністративної відповідальності.

Отже, якщо відій бачив, що номерний знак НОМЕР_1 погано чи ненадійно прикріплений, він мав до початку руху усунути таке, а не кріпити передній та задній номери стрічками, які находять на буквенні символи, що є невід`ємною частиною номерного знаку автомобіля.

За таких обставин, суд зважає також на те, що передбачене частиною першою статті 121-3 КУпАП правопорушення належить до правопорушень з формальним складом, і приходить до висновку, що керування транспортним засобом з переднім та заднім номерним знаком, які частково закриті (закріплені стяжкам), утворює склад правопорушення, визначений у цій статті.

Доказів на спростування вказаних обставин позивачем чи його представником надано не було, натомість представник відповідача надав відеодокази в яких зафіксовано правопорушення, а саме п.2.9 "в" ПДР, що має наслідком відповідальність за частиною першою статті 121-3 КУпАП

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки працівник поліції правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу на суму, яка відповідає санкції ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Подоль Андрія Володимировича до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 2828711 від 14.08.2024 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст складено 17.10.2024

Cуддя В. М. Шкиря