Справа № 600/3973/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/3973/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г п. 2 ч. 4 та п.3 ч.12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, на підставі пп. г п. 2 ч. 4 та п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу по мобілізації та звернувся до відповідача із рапортом на звільнення з військової служби на підставі абз. 4 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, що підтверджується відповідною довідкою до акта огляду МСЕК. Однак, позивач вказує, що відповідач протиправно відмовив у звільненні з підстав ненадання доказів відсутності інших членів сім`ї другого ступеня споріднення такої особи. Позивач вважає протиправною відмову та зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено видача підтверджувальних довідок про наявність або відсутність інформації щодо інших повнолітніх працездатних родичів. З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов.

Відповідач не подав у встановлений строк відзив на позов.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач призваний на військову службу по мобілізації та подав 29.07.2024 р. рапорт на звільнення з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою матір`ю, яка являється особою з інвалідністю ІІ групи. (а.с. 14).

На підтвердження підстав для звільнення з військової служби позивач подав: копії паспортів громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; довідки РНОКПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; свідоцтво про народження позивача серія НОМЕР_2 , де матір`ю вказано ОСОБА_2 ; пенсійне посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 ; довідку ЛКК №3797/1 від 25.06.2024 р. в якому вказано, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду; довідку до акта огляду МСЕК Серія 12ААГ №580482 про встановлення ОСОБА_2 другої групи інвалідності безстроково; витяг з місця проживання ОСОБА_2 ; свідоцтво про шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_4 ; довідка про склад зареєстрованих осіб за адресою АДРЕСА_1 , із зазначенням єдиної особи ОСОБА_2 (а.с. 5, 7-11).

29.07.2024 р. помічником командира з правової роботи начальника юридичної служби військової частини НОМЕР_1 направлено командиру військової частини НОМЕР_1 правовий висновок, в якому не погоджується звільнення позивача на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу. Підставою для відмови вказано, що в додатках до рапорту відсутні докази відсутності інших членів сім`ї другого ступеня споріднення такої особи рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки, або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи ЛКК. (а.с. 12)

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийняття оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону №2232-XII розрізняють наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема, необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Судом встановлено, що підставою для відмови у задоволенні рапорту позивача про звільнення на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII стали доводи відповідача, що позивачем до рапорту не додано докази відсутності інших членів сім`ї другого ступеня споріднення такої особи рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки, або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком МСЕК чи ЛКК.

Водночас, суд вважає, що доданими позивачем до рапорту від 29.07.2024 р. та до позову документами підтверджено наявність у позивача підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII. Згідно наданих суду доказів підтверджено, що матір позивача являється вдовою та особою з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду. За зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , міститься лише зазначення проживання однієї особи, а саме матері позивача. Таким чином, на підставі наданих документів вбачається, що позивач відноситься до першого ступеня споріднення (син) ОСОБА_2 , особи з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду, інших працездатних членів сім`ї вказаної особи немає.

Щодо зазначення відповідачем про ненадання позивачем доказів відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, суд звертає увагу, що позивач повідомив у рапорті про те, що він є однією дитиною в сім`ї та немає братів та сестер як і немає власних дітей. На підтвердження цього позивачем надано свідоцтво про його народження серія НОМЕР_2 . Також позивачем повідомлено, що його мати є вдовою на підтвердження цього надано свідоцтво про смерть свідоцтво ОСОБА_4 . В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач ставить під сумнів повідомлену інформацію позивача щодо того, що немає інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, що можуть здійснювати постійний догляд. Проте, обов`язок доводити їх наявність лежить на суб`єктові владних повноважень, відповідачем не доведено вказану обставину.

Таким чином, суд вважає необґрунтованою відмову відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII. У оскаржуваній відмові відповідачем не зазначено конкретно, якого саме документу та якого органу позивачем не надано для підтвердження відсутності у ОСОБА_2 інших членів сім`ї першого, другого ступеня споріднення. Вказане дає підстави вважати, що прийнята відмова не відповідає вимогам ст. 2 КАС України, а саме без дотримання принципів обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційності, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірність рішення щодо відмови у задоволенні рапорту про звільнення.

Суд звертає увагу, що Військовою частиною НОМЕР_1 не доведено правомірність відмови у звільненні ОСОБА_1 з військової служби, в той час, як позивач надав суду належні докази на підтвердження підстав звільнення з військової служби згідно підпункту г п. 2 ч. 4 та п.3 ч.12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 .

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Оскільки відповідач не подав у встановлений строк відзив на позов, суд кваліфікує вказану бездіяльність як визнання позову.

З вказаних підстав суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору в даній категорії справ, суд не вирішує питання про відшкодування вказаних судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г п. 2 ч. 4 та п.3 ч.12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу №2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 .

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, на підставі пп. г п. 2 ч. 4 та п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників процесу:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Т.М. Брезіна