Справа № 160/28930/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 жовтня 2024 року м.Дніпросправа № 160/28930/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі № 160/28930/23 (суддя Луніна О.С., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) щодо не зарахування ОСОБА_1 до суддівського стажу, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та 3-х років професійної діяльності, що передувала призначенню на посаду судді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до суддівського стажу, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого з 01.09.1995 по 29.06.2000 та з 01.09.2002 по 01.07.2003, що становить всього 2 роки 10 місяців 1 день; а також період роботи тривалістю у три роки на посадах: з 01.08.2000 по 31.05.2002 стажиста судді Староміського районного суду м. Вінниці, з 03.06.2002 по 27.08.2002 - помічника судді цього ж суду; з 30.07.2003 по 18.01.2004 консультанта Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з 19.01.2004 по 08.11.2004 помічника судді цього ж суду;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 з 01.03.2023 щомісячне грошове утримання у розмірі 58% від розміру суддівської винагороди, зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області №Б-с-114 від 28.02.2023, із виплатою різниці між належними до сплати та фактично виплаченими сумами щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно призначено їй довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 50% від грошового забезпечення, та не зараховано до суддівського стажу половину строку навчання у вищому навчальному закладі та 3 роки професійної діяльності, що передувала призначенню на посаду судді. Позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про перерахунок стажу та відсоткового розміру призначеного довічного грошового утримання, проте отримала відмову, мотивовану відсутністю законодавчо визначених підстав.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі.

Із рішенням суду не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що згідно пункту 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УІІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Положення пункту 25 розділу XII Закону №1402-УІІ, яким було встановлено інший порядок розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду №2-р/2020 від 18.02.2020. Відповідач зазначає, що відповідно до ст. 137 Закону №1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних суддів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікованої комісії суддів України; - судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Даний перелік є вичерпним.

Закон №1402, чинний на час розгляду справи, та визначає єдиний підхід щодо визначення стажу роботи судді для всіх питань, де він застосовується, і ст.137 цього Закону визначає порядок обчислення стажу роботи судді. За загальновстановленими принципами права, закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії в часі. Принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою, дію нормативно правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно правовий акт, під час чинності якого вони настали або мали місце.

Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу відповідача не скористалась.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що Указом Президента України Про призначення суддів №1367/2004 від 04 листопада 2004 року ОСОБА_1 призначено на посаду судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області строком на п`ять років.

09 листопада 2004 року начальник Територіального управління ДСА Дніпропетровській області видав наказ № 287-к (з особового складу), яким позивача зараховано до штату цього суду з 09 листопада 2004 року.

09 вересня 2010 року Постановою Верховної Ради України № 2512-УІ Про обрання суддів, позивача обрано суддею Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області безстроково.

24 вересня 2010 року голова Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видав наказ № 23а-к, яким позивача зараховано до штату цього суду з 09 вересня 2010 року.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 № 107/0/15-23 позивача звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку, а наказом голови Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 35 к-тр від 24.02.2023 її відраховано зі штату суду 28.02.2023.

В березні 2023 позивач звернулась до Відділу обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) УПФ України в Дніпропетровській області із заявою про призначення довічного грошового утримання судді та подала необхідні документи, у тому числі розрахунок стажу судді, складений за місцем роботи та рішення Вищої ради правосуддя.

Рішенням № 09 від 21.03.2023 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у розмірі 50% від заробітку, з урахуванням стажу судді 18 років 03 місці 20 днів. При цьому, до стажу роботи на посаді судді для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідач не врахував половини строку навчання позивача за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого з 01.09.1995 по 29.06.2000, 01.09.2022 по 01.07.2003 та три роки роботи за фахом, що передували призначенню на посаду судді, а саме: роботу на посадах стажиста і помічника судді Староміського районного суду м. Вінниці з 01.08.2000 по 27.08.2002, а також на посадах консультанта та помічника судді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 30.07.2003 по 08.11.2004.

19.10.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про нарахування довічного утримання судді у відставці, відповідно до вимог законодавства, подавши письмову заяву до відділу обслуговування громадян № 12, а 20.10.2023 подала електронне звернення того ж самого змісту через веб-портал електронних послуг Пенсійного Фонду України.

Листом від 18.10.2023 відповідачем зазначено, що згідно наданих документів та даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, її загальний страховий стаж складає 27 років 01 місяців 29 день, в тому числі стаж роботи на посаді судді становить 18 років 03 місяці 20 днів. Положення п. 25 розділу XII Закону № 1402-VІІІ, яким було встановлено інший Порядок розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України, згідно з рішенням Конституційного Суду № 2-р/2020 від 18.02.2020. Розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01.03.2023 визначено на підставі довідки ід 28.02.2023 № Б-с-114, який розрахований відповідно до статті п.3 ст.142 Закону №1402-VІІІ складає 56 754,00 грн (113 508 грн х 50%).

Не погодившись і з таким обчисленням розміру її стажу, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів. Також судом зазначено, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді, підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому, при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного Закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково. Тож, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

У відповідності до ч. 1 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.2 ст.142 Закону № 1402-VІІІ).

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідач визнає право позивача на отримання довічного грошового утримання відповідно до абз.2 ч.4 ст.143 Закону «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ, проте позивач наполягає на необхідності застосування норм закону, який діяв на момент призначення її на посаду судді, в частині розрахунку стажу (58%), а відповідач стверджує, що до стажу роботи має зараховуватися лише час фактичного виконання позивачем обов`язків судді без врахування будь-яких інших періодів трудової діяльності позивача (50%).

До 18.02.2020 р. в Законі №1402-VIII діяла норма пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з 18.02.2020р. в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

За таких обставин, на позивача розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

Правила визначення розміру щомісячного грошового утримання також врегульовані статтею 142 Закону №1402-VIII - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, наведені приписи законодавства в контексті рішення Конституційного Суду не суперечать вимозі позивача щодо повного розрахунку стажу, що дає право на зарахування до суддівського стажу, та як наслідок впливає на відсотковий розмір довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону №1402-VIII, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 №2509-VIII статтю 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено частиною другою, згідно з якою до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді. Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції чинній до 28.03.2015, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювалися Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ «Про статус суддів» (надалі - Закон № 2862-ХІІ).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді. При цьому при обчисленні стажу, який дає право на відставку окремо слід застосовувати положення частини першої статті 137 зазначеного Закону, положення частини другої цієї статті, як стаж, який зараховується додатково.

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж роботи судді в галузі права, який вимагався законом, як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, що діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а.

Таким чином, є вірними висновки суду першої інстанції, що до стажу позивача, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає врахуванню і стаж роботи, який дає право на відставку при отриманні довічного грошового утримання, а саме - стаж роботи у галузі права три роки за період з 01.08.2000 по 31.05.2002 та з 03.06.2002 по 27.08.2002, з 30.07.2003 по 18.01.2004, з 19.01.2004 по 08.11.2004, а також половина строку навчання в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого в розрахунку 2 роки 10 місяців 1 день (виходячи з повної тривалості навчання з 01.09.1995 по 29.06.2000 та з 01.09.2002 по 01.07.2003).

Тобто, стаж роботи позивача на посаді судді складає 24 роки 05 місяців 25 днів, що дає право на перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 58 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Призначення та обрахунок пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

В той же час, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на встановлені обставини справи, належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача зарахувати підтверджений суддівський стаж позивача та здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі № 160/28930/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак