Справа № 280/4734/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року Справа № 280/4734/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (вул. Штабна, буд. 13, прим. 23, м. Запоріжжя, 69000) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400) про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

23.05.2024 засобами системи «Електронний суд» до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (далі позивач, ТОВ «ТД «АМТ») до Тернопільської митниці (далі відповідач, митниця), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000271/2 від 19.12.2023р.;

визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000272/2 від 19.12.2023р.;

визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000273/2 від 20.12.2023р.;

визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403020/2023/000275/2 від 21.12.2023р.;

визнати протиправним та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403020/2023/000279/2 від 29.12.2023р.

Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» судові витрати по даній справі; призначити справу за цим позовом до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем під час митного оформлення надано усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваних рішень. Також посилається на те, що при застосуванні другорядного (резервного) методу митницею використана інформація щодо раніше визнаної митної вартості щодо ідентичних товарів, однак, окрім визначення джерела інформації, яке взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган не навів пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 28.05.2024 у справі відкрите загальне позовне провадження, підготовче засідання призначене на 26.06.2023 на 10 год. 00 хв.

05.06.2023 засобами системи «Електронний суд» від представника відповідача до суду надійшли відзив на позов та заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог та на його обґрунтування зазначив, що під час здійснення митного контролю митницею було опрацьовано інформацію, яка міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами опрацювання якої виявлено, що в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності. В зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Надані додатково декларантом документи не усунули наявні розбіжності та не підтвердили заявленої митної вартості товару. У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог Митного кодексу України вартість товару була визначена митницею самостійно. Зважаючи на викладене вище, митниця вважає, що рішення про коригування митної вартості товару прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, є законними, обґрунтованими та не підлягають скасуванню. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог повністю в зв`язку із їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Ухвалою від 06.06.2024 заява представника відповідача про проведення підготовчого засідання в режимі відеоконференції задоволена. Роз`яснено представнику відповідача, що ризики технічної неможливості участі у засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

14.06.2024 засобами системи «Електронний суд» від представники позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді представник позивача додатково зазначив, що жодна з зазначених розбіжностей (на думку митниці) у поданих ТОВ «ТД «АМТ» документах, не були визначені відповідачем як чинник розбіжностей при визначенні переліку документів, що вимагалися від позивача в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованих товарних партій. При цьому частина витребуваних відповідачем документів була йому надана декларантом позивача разом з листом у відповідь на електронне повідомлення від митниці, вимоги щодо іншої частини не ґрунтуються на положеннях законодавства. В зв`язку з чим позивач вважає, що позиція митниці є хибною, оскільки надані ним документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані Рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, є необґрунтованими і протирічать наданим до позову доказам. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

26.06.2024 засобами системи «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі. Заява обґрунтована тим, що усі наявні докази, необхідні для розгляду даної справи подані позивачем до суду. Наміру подавати інші докази позивач не має.

Протокольною ухвалою суду від 26.06.2024 підготовче засідання відкладено на 17.07.2024 на 14:30.

Протокольною ухвалою суду від 17.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 23.07.2024 на 14:15.

В судове засіданні 23.07.2024 представник позивача не з`явився.

У судове засідання в режимі відеоконференції представник відповідача не з`явився через наявність технічних перешкод у проведенні відеоконференції.

Відповідно до вимог ч.5 ст.195 КАС України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Протокольною ухвалою суду від 23.07.2024 ухвалено завершити трансляцію у зв`язку з тим, що сторони не з`явились, та призначено розгляд справи у письмовому порядку.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

10.06.2021 ТОВ «ТД «АМТ» (м. Дніпро) (Покупець) уклало з компанією «ZHEJIANG WENXIN MECHANUCAL & ELECTRICAL» CO.,LTD (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №WENXIN-TD-2021 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікації (Додатку), яка є невід`ємною частиною даного контракту.

В подальшому компанією «ZHEJIANG WENXIN MECHANUCAL & ELECTRICAL» CO.,LTD відповідно до умов даного зовнішньоекономічного Контракту, Специфікації №20 від 29.06.2023, рахунків-фактур: №№ J-WX230704-2-1, J-WX230704-2-2, J-WX230704-2-3, J-WX230704-2-4, J-WX230704-2-1 від 11.09.2023, було здійснено поставку товарів (електрогенераторні установки, двигуни внутрішнього згоряння, мотопомпи) декількома товарними партіями на підставі однієї специфікації (п. 2.1 Контракту).

Зазначена товарна партія поставлялась на умовах FOB згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010».

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів, ТОВ «ТД» АМТ», було задекларовано до відділів митного оформлення №1 та №3 митного поста «Тернопіль» Тернопільської митниці партії отриманого товару за окремими електронними митними деклараціями (ЕМД):

1. ЕМД №23UA14U8 від 18.12.2023 (номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД Товар №1).

Заявлена митна вартість товару позивачем була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WENXIN-TD-2021 від 10.06.2021; Специфікація №20 від 29.06.2023; рахунок-фактура №J-WX230704-2-1 від 11.09.2023; пакувальний лист до нього від 11.09.2023, технічний опис товару.

Для підтвердження транспортних витрат до кордону України позивач надав митниці: договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022; коносамент №YJHYCK23100222 від 14.10.2023; автомобільна товаро-транспортно накладна (CMR) №UA-0412-1АМТ від 04.12.2023; рахунки на оплату послуг ТЕО: №23-РВТ-4319-2 від 21.11.2023 та №23-РВТ-4359 від 06.12.2023; заявки на ТЕО №№34-3, 34-4 від 29.08.2023.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, позивачу було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

При цьому жодних розбіжностей у поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості та жодних обґрунтувань необхідності надання додаткових документів на її підтвердження, митний орган не зазначив.

Листом вих. № 001-19/12 від 19.12.2023, ТОВ «ТД» АМТ» додатково надало митниці: прайс-лист від 05.06.2023, комерційну пропозицію виробника від 12.06.2023, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть.

19.12.2023 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000271/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач задекларував зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №23UA55U5 від 19.12.2023.

Загальна різниця митних платежів від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 736446,21 грн.

2. ЕМД №23UA19U3 від 18.12.2023 (номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД Товар №1).

Заявлена митна вартість товару позивачем була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WENXIN-TD-2021 від 10.06.2021; Специфікація №20 від 29.06.2023; рахунок-фактура №J-WX230704-2-3 від 11.09.2023; пакувальний лист до нього від 11.09.2023, технічний опис товару.

Для підтвердження транспортних витрат до кордону України ТОВ «ТД» АМТ» надало митниці: договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022; коносамент №YJHYCK23100222 від 14.10.2023; автомобільну товаро-транспортно накладну (CMR) №UA-0612-1АМТ від 06.12.2023; рахунки на оплату послуг ТЕО: №23-РВТ-4319-2 від 21.11.2023 та №23-РВТ-4359 від 06.12.2023; заявка на ТЕО №34-3 від 29.08.2023.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, позивачу було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

При цьому жодних розбіжностей у поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості та жодних обґрунтувань необхідності надання додаткових документів на її підтвердження, митний орган не зазначив.

Листом вих. №002-19/12 від 19.12.2023, позивачем додатково надало митниці: прайс-лист від 05.06.2023, комерційну пропозицію виробника від 12.06.2023, а також повідомило митницю, що усі наявні у позивача, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть.

19.12.2023 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000272/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач задекларував зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №23UA56U4 від 19.12.2023.

Загальна різниця митних платежів (ПДВ + ввізне мито) від митної вартості, визначеної позиввачем та скоригованої митницею, склала: 816211,91 грн.

3. ЕМД №23UA40U5 від 19.12.2023 (номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД Товар №1).

Заявлена митна вартість товару позивачем була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WENXIN-TD-2021 від 10.06.2021; Специфікація №20 від 29.06.2023; рахунок-фактура №J-WX230704-2-2 від 11.09.2023; пакувальний лист до нього від 11.09.2023, технічний опис товару.

Для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022; коносамент №YJHYCK23100222 від 14.10.2023; автомобільна товаро-транспортно накладна (CMR) №UA-0412-АМТ від 04.12.2023; рахунки на оплату послуг ТЕО: №23-РВТ-4319-2 від 21.11.2023 та №23-РВТ-4359 від 06.12.2023; заявка на ТЕО №34-3 від 29.08.2023.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, позивачу було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

При цьому жодних розбіжностей у поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості та жодних обґрунтувань необхідності надання додаткових документів на її підтвердження, митний орган не зазначив.

Листом вих. № 003-19/12 від 19.12.2023, ТОВ «ТД «АТМ» додатково надало митниці: прайс-лист від 05.06.2023, комерційну пропозицію виробника від 12.06.2023, а також повідомило митницю, що усі наявні у позивача, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть.

20.12.2023 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару № UA403070/2023/000273/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач задекларував зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №23UA56U4 від 19.12.2023.

Загальна різниця митних платежів (ПДВ + ввізне мито) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала: 796151,64 грн.

4. ЕМД №23UA83U3 від 19.12.2023 (номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД Товар №1).

Заявлена митна вартість товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WENXIN-TD-2021 від 10.06.2021; Специфікація №20 від 29.06.2023; рахунок-фактура №J-WX230704-2-4 від 11.09.2023; пакувальний лист до нього від 11.09.2023, технічний опис товару.

Для підтвердження транспортних витрат до кордону України позивач надав митниці: договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022; коносамент №YJHYCK23100222 від 14.10.2023; автомобільна товаро-транспортно накладна (CMR) №UA-0112-АМТ від 01.12.2023; рахунки на оплату послуг ТЕО: №23-РВТ-4319-2 від 21.11.2023 та №23-РВТ-4359 від 06.12.2023; заявка на ТЕО №34-3 від 29.08.2023.

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, товариству було направлено електронне повідомлення про надання додаткових документів.

При цьому жодних розбіжностей у поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості та жодних обґрунтувань необхідності надання додаткових документів на її підтвердження, митний орган не зазначив.

Листом вих. №004-19/12 від 19.12.2023, ТОВ «ТД «АМТ» додатково надало митниці: прайс-лист від 05.06.2023, комерційну пропозицію виробника від 12.06.2023, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть.

21.12.2023 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403020/2023/000275/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованого Товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Позивач задекларував зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №23UA57U0 від 21.12.2023.

Загальна різниця митних платежів (ПДВ + ввізне мито) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала 893574,78 грн.

ЕМД №23UA45U3 від 28.12.2023 (номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД Товари №1, №2).

Заявлена митна вартість товару позивачем була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивачем було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 та 3 ст. 53 МКУ, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: декларація митної вартості; зовнішньоекономічний контракт №WENXIN-TD-2021 від 10.06.2021; Додаткова угода №3/3 від 12.12.2023 до Контракту щодо зміни умов оплати вартості товару; Додаткова угода №3/3-1 від 13.12.2023 щодо зміни Специфікації №20; Специфікація №20 від 29.06.2023; платіжна інструкція щодо здійснення передплати вартості товару №188 від 22.12.2023; рахунок-фактура №J-WX230704-2-6 від 11.09.2023; пакувальний лист до нього від 11.09.2023, технічний опис товару.

Для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: договір ТЕО №1092022 від 01.09.2022; коносамент №YJHYCK23100222 від 14.10.2023; автомобільну товаро-транспортно накладну (CMR) №АМТ-UA-2112-1 від 21.12.2023; рахунки на оплату послуг ТЕО: №23-РВТ-4319-2 від 21.11.2023 та №23-РВТ-4412 від 21.12.2023

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, позивачу було направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

При цьому жодних розбіжностей у поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості та жодних обґрунтувань необхідності надання додаткових документів на її підтвердження, митний орган не зазначив.

Листом вих. №001-29/12 від 29.12.2023, ТОВ «ТД «АМТ» додатково надало митниці: заявки на ТЕО №34-3 від 29.08.2023 та №34-5 від 29.08.2023, прайс-лист від 05.06.2023, комерційна пропозиція від 12.06.2023 виробника, додаткова угода №6/6 від 04.12.2023 до Договору ТЕО №1092022 від 01.09.2022 щодо продовження строку оплати послуг ТЕО, а також повідомило митницю, що усі наявні у позивача документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть.

29.12.2023 відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товару №UA403020/2023/000279/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих Товарів №1, №2 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

ТОВ «ТД «АМТ» задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №23UA49U1 від 29.12.2023.

Загальна різниця митних платежів (ПДВ + ввізне мито) від митної вартості, визначеної позивачем та скоригованої митницею, склала 112040,54 грн.

Вважаючи, зазначені вище Рішення про коригування митної вартості товару є протиправними та підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі МК України) та іншими законами України.

Так, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

При цьому, частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтями 57, 58 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 МК України, у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічне тлумачення зазначених правових норм висловлене Верховним Судом в постановах по справах: №21-127а15 від 31.03.2015, №815/4477/15 від 21 січня 2020 року, №813/1350/14 від 14 січня 2020 року, №160/8775/18 від 18 грудня 2019 року, №804/2957/17 від 12 грудня 2019 року, №814/2602/15 від 14 листопада 2019 року та інших.

В оскаржуваних Рішеннях про коригування митної вартості, у графі 33, з посиланням на статтю 53 МК України, митниця зазначає ідентичні розбіжності, які, на її думку, унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування, а саме: митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару.

Разом з тим суд вважає такі твердження митниці хибними з огляду на таке.

Так, твердження митниці про ненадання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару та за наявності інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (рішення №№UA403070/2023/000271/2, UA403070/2023/000272/2, UA403070/2023/000273/2, UA403020/2023/000275/2, UA403020/2023/000279/2) є безпідставними з огляду на те, що в спірному випадку декларування товару усі наявні у позивача платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару були надані митниці під час усіх спірних митних оформлень товару, а саме:

- разом з ЕМД №23UA14U8 (рішення №UA403070/2023/000271/2), якою товар декларувався та листом №001-19/12 від 19.12.2023 в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані: зовнішньоекономічний контракт №WENXIN-TD-2021 від 10.06.2021; Специфікація №20 від 29.06.2023; рахунок-фактура: №J-WX230704-2-1 від 11.09.2023; пакувальний лист до нього від 11.09.2023, технічний опис товару; прайс-лист та комерційна пропозиція виробника.

- разом з ЕМД №23UA19U3 (рішення №UA403070/2023/000272/2), якою товар декларувався та листом №002-19/12 від 19.12.2023, в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані ті ж самі документи, окрім рахунку на оплату вартості товару, було надано рахунок-фактуру №J-WX230704-2-3 від 11.09.2023;

- разом з ЕМД №23UA40U5, якою товар декларувався та листом №002-19/12 від 19.12.2023, в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані ті ж самі документи, окрім рахунку на оплату вартості товару, було надано рахунок-фактуру №J-WX230704-2-2 від 11.09.2023;

- разом з ЕМД №23UA83U3, якою товар декларувався та листом №004-19/12, в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані ті ж самі документи, окрім рахунку на оплату вартості товару, було надано рахунок-фактуру №J-WX230704-2-4 від 11.09.2023;

- разом з ЕМД №23UA45U8, якою товар декларувався та листом №001-29/12, в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані ті ж самі документи, окрім рахунку на оплату вартості товару, було надано рахунок № НОМЕР_1 -WX230704-2-2 від 11.09.2023 та додатково надано: додаткову угоду №3/3 від 12.12.2023, додаткову угоду №3/3-1 від 13.12.2023 до зовнішньоекономічного контракту, платіжну інструкцію щодо здійснення попередньої оплати вартості товару №188 від 22.12.2023.

Відомостями наданих документів підтверджується, що вартість кожної задекларованої частини товарної партії складає:

- за ЕМД №23UA14U8 - 45175,00 дол. США,

- за ЕМД №23UA19U3 54571,00 дол. США,

- за ЕМД №23UA40U5 60716,00 дол. США,

- за ЕМД №23UA40U5 49315,00 дол. США,

- за ЕМД №23UA45U8 52568,08 дол. США.

Умови оплати вартості товару за Специфікацією визначені Сторонами, як здійснення оплати усієї вартості товару протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару (п. 6).

Додатковою угодою №3/3 від 12.12.2023 Сторонами змінені умови оплати за Специфікацією, а саме: попередня оплата в сумі 9576,45 дол. США., оплата залишку вартості товару в сумі 283520,55 дол. США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.

Відповідно до додаткової угоди №3/3-1 від 13.12.2023, було змінено перелік товару, що поставляється відповідно до цієї специфікації та його загальну вартість на 291317,00 дол. США.

Товару було поставлено усього на 262345,08 дол. США. Загальна вартість товару за Специфікацією №20 від 29.06.2023 (з урахуванням умов додаткової угоди №3/3-1) складає 291317,00 дол. США, тобто на момент декларування товару поставки на підставі даної специфікації окремими товарними партіями не завершені.

Попередня оплата товариством вартості товару в сумі 9576,45 дол. США. Була здійснена відповідно до платіжної інструкції № 188 від 22.12.2023, яка на момент винесення митницею спірних Рішень №№ UA403070/2023/000271/2 19.12.2023; UA403070/2023/000272/2 19.12.2023; UA403070/2023/000273/2 20.12.2023; UA403070/2023/000275/2 21.12.2023 була відсутня у позивача, тому її надання митниці було не можливим. Дана платіжна інструкція була надана митниці уже в процесі декларування частини спірної товарної партії разом з ЕМД №23UA45U8.

Датою фактичного отримання товару є 18.12.2023, що підтверджується штампом Тернопільської митниці «Під митним контролем» від 18.12.2023, проставленим на комерційних та товаросупровідних документах, виходячи з чого встановлений умовами специфікації (з урахуванням додаткової угоди №3/3) строк оплати залишку вартості товару в сумі 283520,55 дол. США спливав 18.03.2024р., тобто на момент декларування усіх товарних партій та винесення усіх спірних Рішень не сплинув, оплата товариством здійснена не була, тому банківські платіжні документи на підтвердження її здійснення були відсутні у позивача та не могли бути надані митниці.

Часткова оплата залишку вартості товару в сумі 77848,85 дол. США за Специфікацією №20 була здійснена позивачем поза межами митного оформлення спірної товарної партії, після винесення спірних Рішень, відповідно до банківських платіжних інструкцій: №190 від 02.01.2024 (12280,00 дол. США), №206 від 06.02.2024 (21374,74 дол. США), №222 від 28.03.2023 (44 193,76 дол. США), копії яких долучені до матеріалів справи.

29 березня 2024 року, сторонами Контракту була укладена додаткова угода до нього №3/3-2, відповідно до умов якої строк оплати вартості товару було продовжено на 360 днів з дати фактичного отримання товару, який спливає 29 березня 2025 року, тобто на момент митного оформлення спірних товарних партій, винесення митницею усіх спірних Рішень не сплинув, відповідно додаткова угода №3/3-2 та банківські платіжні документи були відсутні у позивача та не могли бути надані митному органу. Їх копії надані позивачем разом з позовною заявою.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 53 МК України, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару для підтвердження заявленої митної вартості подаються митниці виключно у разі оплати рахунку, а інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару надаються виключно за наявності у декларанта.

Таким чином, на думку суду, позивачем виконані вимоги означеної правової норми та надані митниці усі платіжні банківські та інші бухгалтерські документи, наявні у нього, якими була здійснена оплата вартості товару на момент декларування спірних товарних партій, числові показники вартості товару у них не містять розбіжностей кореспондуються між собою та ідентифікуються з задекларованими товарами, використовуючи відомості яких митниця мала можливість перевірити числові показники вартості товару та факт здійснення часткової оплати за товар.

Як зазначив позивач в позовній заяві, будь-які інші документи на момент декларування у ТОВ «ТД «АТМ» були відсутні, тому зазначені митницею документи товариством на підтвердження визначеної митної вартості товару не подавались.

Твердження митниці про ненадання товариством транспортних перевізних документів, (рішення №№UA403070/2023/000271/2, UA403070/2023/000272/2, UA403070/2023/000273/2, UA403020/2023/000275/2, UA403020/2023/000279/2) є хибним, оскільки позивачем такі документи надавались разом з ЕМД в усіх спірних випадках митного оформлення, а саме:

- разом з ЕМД №23UA14U8 (рішення №UA403070/2023/000271/2), якою товар декларувався в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані: договір ТЕО№1092022 від 01.09.2022; коносамент №YJHYCK23100222 від 14.10.2023; автомобільна товаро-транспортно накладна (CMR) №UA-0412-1АМТ від 04.12.2023; рахунки на оплату послуг ТЕО: №23-РВТ-4319-2 від 21.11.2023 та №23-РВТ-4359 від 06.12.2023; заявка на ТЕО №34-4 від 29.08.2023;

- разом з ЕМД №23UA19U3 (рішення №UA403070/2023/000272/2), якою товар декларувався в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані ті ж самі документи, окрім автомобільної товаро-транспортної накладної (CMR), була надана - №UA-0612-1АМТ від 06.12.2023; разом з ЕМД №23UA40U5 (рішення №UA403070/2023/000273/2), якою товар декларувався в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані ті ж самі документи, окрім автомобільної товаро-транспортної накладної (CMR), була надана - №UA-0412-АМТ від 04.12.2023;

- разом з ЕМД 23UA83U3 (рішення №UA403020/2023/000275/2), якою товар декларувався в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані ті ж самі документи, окрім автомобільної товаро-транспортної накладної (CMR), була надана - №UA-0112-АМТ від 01.12.2023;

- разом з ЕМД23UA45U8 (рішення №UA403020/2023/000279/2), якою товар декларувався в процесі консультацій щодо митного оформлення спірної товарної партії були надані ті ж самі документи, окрім автомобільної товаро-транспортної накладної (CMR), була надана - №АМТ-UA-2112-1 від 21.12.2023, замість заявки на ТЕО №34-4 була надана заявка на ТЕО №34-5 від 29.08.2023, замість рахунку на оплату №23-РВТ-4359 було надано рахунок №23- РВТ-4412 від 21.12.2023.

З наведеного вбачається, що факти прийняття товару до перевезення, його перевезення та числові показники заявленої транспортної складової митної вартості у зазначених документах повною мірою підтверджуються, кореспондуються між собою, ідентифікуються з задекларованими товарами, тобто митниця мала можливість їх перевірити, тому її твердження про ненадання позивачем транспортних перевізних документів не відповідає дійсності.

Щодо ненадання митниці страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування (рішення UA403020/2023/000275/2, UA403020/2023/000279/2).

Позивач в позовній заяві зазначив, що в даному випадку умовами поставки, визначених у Контракті та Міжнародних торговельних правилах «Інкотермс 2010» обов`язкового страхування товару не передбачено, зворотного митницею не доведено, тобто її вимоги гуртуються виключно на припущеннях, що недопустимо та не може бути покладено в основу оскаржуваного Рішення, тому зазначені митницею документи на підтвердження визначеної митної вартості товару відсутні у позивача та не подавались, а вимога митниці про їх надання є безпідставною.

Щодо твердження митниці щодо ненадання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаних з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається (рішення №№UA403070/2023/000271/2, UA403070/2023/000272/2, UA403070/2023/000273/2).

Суд вважає дане твердження митниці необгрунтованим з огляду на те, що відповідно до п. 3 Специфікації №20 від 29.06.2023, яка є невід`ємною частиною зовнішньоекономічного контракту WENXIN-TD-2021 від 10.06.2022 (відповідно до п.1.1 контракту), компанія-продавець «Zhejiang Wenxin Mechanical & Electrical» CO., Ltd. є виробником товару, тобто позивачем було укладено прямий контракт з компанією «Zhejiang Wenxin Mechanical & Electrical» CO., Ltd., яка є виробником товару, тому будь-які інші посередницькі угоди позивачем не укладались.

Ненадання позивачем митниці в спірних випадках декларування таких додаткових документів, як: копії митної декларації країни відправлення (рішення №№ UA403070/2023/000271/2, UA403070/2023/000272/2, UA403070/2023/000273/2, UA403020/2023/000279/2); висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями (рішення №№UA403070/2023/000271/2, UA403070/2023/000272/2, UA403070/2023/000273/2, UA403020/2023/000275/2, UA403020/2023/000279/2); виписки з бухгалтерської документації (рішення №№ UA403070/2023/000271/2, UA403070/2023/000272/2, UA403070/2023/000273/2, UA403020/2023/000275/2, UA403020/2023/000279/2) обумовлене тим, що вони відсутні у позивача, про що останній зазначив в позовній заяві.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 ст. 53 МК України, зазначені відомості передбачені як додаткові документи, що надаються (за їх наявності) на запит митниці, виключно у випадку, якщо надані документи, передбачені частиною 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо ненадання копії митної декларації країни відправлення.

Слід зазначити, що зовнішньоекономічним Контрактом (п. 3.5, п. 3.6), його Сторонами узгоджені документи які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких такі документи, як: копія митної декларації країни відправлення - dslcenysq. Таким чином позивач, відповідно до умов зазначеного Договору, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені його умовами.

Також, з приводу ненадання декларації країни відправлення, Верховний Суд, в постанові від 19.03.2019 по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію:

«Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».

Таким чином, зауваження митниці про відсутність копії митної декларації протирічить положенням Митного кодексу.

Крім того, як зазначив позивач в позові копія митної декларації країни відправлення у підприємства відсутня в зв`язку з чим надання її є неможливим.

Щодо ненадання висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціальною експертною організацією, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

Вартість товару підтверджується документами первинного бухгалтерського обліку, наданими позивачем митниці в процесі декларування товару, а саме: специфікацією, рахунками на оплату, платіжними дорученнями щодо здійснення часткової оплати вартості товару, додатковими угодами до контракту та додатковими документами: прайс-листами та комерційними пропозиціями, які не містять розбіжностей та кореспондуються між собою. Якість товару підтверджується наданими позивачем митниці технічними характеристиками виробника товару. Таким чином надання висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями є не обов`язковим, тому такі висновки були відсутні у позивача та не надавались митниці.

Щодо ненадання виписки з бухгалтерської документації.

Митницею не конкретизовано з якої саме бухгалтерської документації потрібні виписки, на підтвердження яких числових показників заявленої митної вартості, з метою усунення яких саме розбіжностей у поданих документах, що свідчить про формальність даної вимоги.

Як вбачається з наведених вище правових норм та висновків Верховного Суду, митний орган може витребувати додаткові документи виключно у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Крім того, Верховним Судом в постановах від 29.01.19 по справі №804/441/18, від 18.12.2018 по справі №821/289/18 здійснено наступні правові висновки щодо положень частини 2 ст.53 МК України: «Частиною другою статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митному органу права направляти декларанту вимоги про надання додаткових документів.

Верховний Суд також зазначає, що факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості».

Оскільки надані позивачем митниці на підтвердження заявленої митної вартості спірної товарної партії вищезазначені документи не містять розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мають ознак підробки, містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Митницею ж наявність сумнівів у правильності заявленої декларантом митної вартості не обґрунтовано, більш того, митницею взагалі не зазначено про жодні розбіжності у поданих позивачем документах, в зв`язку з чим вимога митниці про надання зазначених додаткових документів є безпідставною.

Щодо відсутності належних доказів про транспортні витрати.

Зазначені твердження митниці є необґрунтованим виходячи з того, що під час консультацій між митницею та декларантом щодо митного оформлення усіх спірних товарних партій, митницею не заявлялась вимога про надання довідки про транспортні витрати (рішення №UA403070/2023/000271/2, №UA403070/2023/000272/2, №UA403070/2023/000273/2, №UA403070/2023/000275/2) та акту виконаних робіт (рішення № UA403020/2023/000279/2), що підтверджується змістом наведених вище електронних повідомлень від митниці декларанту в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованих товарних партій.

У той же час, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів. До такого правового висновку дійшов Верховний суд, виклавши його у постанові від 06.09.2019 по справі №815/2501/18.

Таким чином, оскільки МК України не визначено які конкретно докази подаються митниці на підтвердження транспортних витрат, як складової митної вартості, то декларантом товариства були подані перелічені вище докази, якими повною мірою підтверджено числові показники вартості перевезення кожної спірної товарної партії до митного кордону з Україною.

Більш того довідка про транспортні витрати не передбачена як документ первинного бухгалтерського обліку відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому цей документ не є обов`язковим під час здійснення розрахунків між сторонами зовнішньоекономічної угоди.

Ненадання актів виконаних послуг з ТЕО жодним чином не впливало на можливість здійснення митницею перевірки числових показників транспортних витрат. Факт здійснення морського перевезення товарів від порту Нінгбо, Китай до порту Рига, Латвія підтверджено окрім довідки про транспортні витрати та актів виконаних робіт іншими зазначеними вище документами: рахунками на оплату, заявками на ТЕО.

Як зазначалось вище, позивачем до митного оформлення спірної товарної партії надані документи: договір ТЕО, заявки на ТЕО, рахунки на оплату послуг з перевезення видані Експедитором «Р&В Terminal SIA», з яким ТОВ «ТД «АТМ» перебуває у договірних відносинах стосовно перевезення спірної товарної партії, які у своїй сукупності підтверджують повною мірою числові показники транспортних витрат, що є однією з складових митної вартості товарів.

Також митниця зазначає, що прайс-лист від 05.06.2023 № б/н містить інформацію щодо цін на товари виключно на умовах поставки FOB, NINGBO, що обмежує конкурентність.

Проте, зазначені митницею підстави для коригування митної вартості є необґрунтованими та формальними, оскільки прайс-лист та комерційна пропозиція є документами довільної форми і діючим законодавством, у тому числі міжнародним, не встановлено типової форми для них.

Наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов оплати, торгової марки чи технічних характеристик товарів, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

На це неодноразово звертав свою увагу Верховний Суд у своїх постановах від 27.06.2019 по справі №0840/3083/18, від 13.09.2019 по справі №820/859/17, від 06.02.2020 по справі №520/10709/18.

Відомості, зазначені у прайс-листі та комерційній пропозиції, знайшли своє підтвердження у первинних документах Специфікації та інвойсі. Таким чином, зауваження митниці відносно прайс-листа та комерційної пропозиції не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару.

Слід зазначити, що жодна з зазначених розбіжностей (на думку митниці) у поданих товариством документах, не були визначені відповідачем як чинник розбіжностей при визначенні переліку документів, що вимагалися від позивача в процесі консультацій щодо митного оформлення задекларованих товарних партій (в електронних повідомленнях).

Згідно з частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України вбачається, що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.

Відповідачем не вказано, надання яких з витребуваних ним документів може підтвердити відповідність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Слід зазначити, що частина витребуваних відповідачем документів була йому надана декларантом позивача разом з листом у відповідь на електронне повідомлення від митниці. Вимоги щодо іншої частини не є обов`язковими щодо визначення митної вартості товару. Відтак, позивачем виконані усі умови, визначені МК України для забезпечення можливості перевірити та підтвердити заявлену ним митну вартість товару. Тому твердження відповідача про наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів є протиправним.

Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06.03.2018 року по справі №815/3142/17.

Також слід зазначити, що Верховний Суд, розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування». (Постанова від 22.04.2019 №815/6242/17 ).

Між тим, спірні Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містять, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Приймаючи Рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості. Однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.

Ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Такий правовий висновок здійснений Верховним Судом України в постанові по справі № 21-127а15 від 31.03.2015.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду, висловленої у Постановах: від 30.01.2018 по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 по справі №826/15706/13-а, від 29.01.2019 по справі №815/6827/17, від 16.04.2019 по справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має гуртуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС). При цьому, у такій ситуації митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Згідно з правовим висновком, висловленим Верховним Судом по справі №809/453/17 від 03.04.2018, при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

З огляду на викладене вище суд вважає, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваних рішень.

Решта доводів та заперечень відповідача висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява №4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 30280,00 грн.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» (вул. Штабна, буд. 13, прим. 23, м. Запоріжжя, 69000) до Тернопільської митниці (вул. Текстильна, буд. 38, м. Тернопіль, 46400) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати Рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару: №UA403070/2023/000271/2 від 19.12.2023, №UA403070/2023/000272/2 від 19.12.2023, №UA403070/2023/000273/2 від 20.12.2023, №UA403020/2023/000275/2 від 21.12.2023, №UA403020/2023/000279/2 від 29.12.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «АМТ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 30280,00 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «18» жовтня 2024 року.

Суддя Р.В. Кисіль