Справа № 140/7735/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7735/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі також ГУ ПФУ у Донецькій області, відповідач-2) в якому просив:

1) визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 26.03.2024 №73 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком;

2) визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо незарахування ОСОБА_1 до його страхового і пільгового стажу періодів знаходження на 3-й групі інвалідності з 21.01.2010 по дату винесення судом рішення у справі за цим позовом;

3) зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 21.01.2010 по дату винесення судом рішення у справі за цим позовом, перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, враховуючи положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 № 345-VI, зарахувавши до пільгового стажу періоди з 21.01.2010 по дату винесення судом рішення у справі за цим позовом період перебування на інвалідності.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Волинській області та отримує пенсію по III групі інвалідності внаслідок трудового каліцтва з 21.01.2010. Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу тривалістю 40 років 7 місяці 7 днів, з них: 18 років 8 місяць 4 дні страховий стаж; 9 років 20 днів - пільговий стаж з повним робочим днем під землею та 21 рік 9 місяців 3 дні додатковий стаж (коефіцієнт страхового стажу 0,40417)

Після призначення пенсії позивачу стало відомо, що до пільгового страхового стажу не було зараховано всі періоди роботи позивача та період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням.

Зазначає, що 19.03.2024 він звернувся до відповідача-1 з заявою про призначення пенсії за віком. Проте, рішення ГУ ПФУ у Донецькій області від 26.03.2024 №73 йому відмовлено в перерахунку пенсії (перехід пенсії за віком), у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

10.05.2024 позивачем подано повторну заяву з вимогою зарахувати до його пільгового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 21.01.2010 по 19.03.2024 та здійснити перехід з пенсії по інвалідності на інший вид пенсії, відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 12.06.2024 ГУ ПФУ у Волинській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки тривалість його пільгового стажу не відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки згідно із ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.07.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.09.2024 у даній справі залучено до участі у справі як другого відповідача ГУ ПФУ в Донецькій області.

Відповідач-1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів у спростування позовних вимог не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.

04.10.2024 представником ГУ ПФУ в Донецькій області через систему «Електронний суд» подано письмовий відзив на позову заяву, у якому останній заперечив позовні вимоги ОСОБА_1 . Вказує, що згідно наданих документів та індивідуальних відомостей на дату звернення про призначення пенсії вік позивача становив 50 років 0 місяців 02 дні, страховий стаж 18 років 08 місяців 04 дні, пільговий стаж на підземних роботах склав 09 років 0 місяців 20 днів. За таких умов, оскільки страхового стажу ОСОБА_1 недостатньо для застосування положень частини 2 ст. 114 Закону №1058-IV, а пільгового страхового стажу з врахуванням періоду інвалідності недостатньо для застосування положень частини 3 ст. 114 цього ж Закону, ГУ ПФУ в Донецькій області було прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії, перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Також зазначає, що органи пенсійного фонду України мають виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати страховий та спеціальний стаж Позивача, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження органів Фонду, якими останні наділені як юридичні особи публічного права.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України у Волинській області та з 21.01.2010 отримує пенсію по інвалідності внаслідок трудового каліцтва відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2006 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

19.03.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про переведення його на пенсії за віком (а.с.13).

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ у Донецькій області, рішенням якого від 26.03.2024 №73 позивачу відмовлено перерахунку пенсії - перехід на пенсію за віком. В обгрунтування вказаного рішення відповідачем-2 зазначено, що на дату подання заяви ОСОБА_1 досяг 50 років 0 місяців 02 дні, страховий стаж складає 18 років 08 місяців 04 дні, в тому числі стаж на підземних роботах 09 років 0 місяців 20 днів. Право на перехід гр. ОСОБА_1 матиме з 18.03.2025 (а.с.15 зворот).

Заявою від 10.05.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про зарахування часу інвалідності до пільгового трудового стажу у якій вказав, що при вирішенні питання про призначення йому пенсії за віком органом пенсійного фонду не зараховано до його пільгового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 21.01.2010 по 19.03.2024 (а.с.14-15).

У відповідь на подану заяву позивач отримав лист №7458-6442/С-02/8-0300/24 від 12.06.2024, яким ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що за матеріалами його пенсійної справи тривалість його пільгового стажу роботи є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.16).

Позивач не погоджується із обрахунком його стажу роботи. Вважає, що йому безпідставно не зараховано до такого період перебування на інвалідності, у зв`язку із отриманою травмою на виробництві, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 1 Конституції України Україна є соціальною та правовою державою.

Відповідно до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (частина третя статті 24 Закону №1058-IV застосовується з 01 жовтня 2017 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідна гарантія встановлена також частиною четвертою статті 9 Закону України «Про охорону праці», згідно із якою час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що до страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

У постанові від 18.04.2019 у справі №392/17/17 Верховний Суд, за результатами аналізу наведених правових норм, дійшов висновку, що законодавець зараховує час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи тільки для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Отже, до пільгового стажу особи зараховується період до того часу, коли він вийшов на пенсію за віком на пільгових умовах.

Аналогічна позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі №185/8991/16-а, від 26.05.2020 у справі №205/8712/16-а.

Судом встановлено, що позивачу з 21.01.2010 встановлено III групу інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом, що підтверджується випискою з акта огляду МСЕК №000484 (а.с.8 зворот) та призначено пенсію по інвалідності (а.с. 13-14)

Час перебування позивача на інвалідності у зв`язку трудовим каліцтвом на момент його звернення до органів пенсійного фонду із заявою від 19.03.2024 про перехід на пенсію за віком підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №769702 від 19.02.2019 (встановлення інвалідності довічно) (а. с.9).

Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ у Донецькій області протиправно не зарахувало час перебування позивача на інвалідності у трудовим каліцтвом з 21.01.2010 (день встановлення III групи інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом) по 19.03.2024 (до дня звернення) до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Оскільки заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 про перехід на пенсію за віком розглядало ГУ ПФУ у Донецькій області, протиправними слід визнати дії саме даного відповідача.

Згідно із пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5.04.2005 (заява №38722/02).

З огляду на наведене, з метою відновлення прав ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення, на переконання суду саме ГУ ПФУ у Донецькій області (яке за принципом екстериторіальності розглянуло заяву позивача від 19.03.2024 та прийняло протиправне рішення про відмову у призначенні пенсії) слід зобов`язати зарахувати час перебування позивача на інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом з 21.01.2010 (день встановлення III групи інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом) по 19.03.2024 (до дня звернення) до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV та положень статті 8 Закону №345-VI з 21.01.2010, суд зазначає наступне.

Позивач просить зобов`язати відповідача-1 здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 21.01.2010.

Як випливає із розрахунку стажу ОСОБА_1 станом на 21.01.2010 стаж останнього становив 18 років 8 місяців 4 дні, з них: 14 років 8 місяців 4 дні страховий стаж , 4 роки 0 місяців 0 днів - стаж на підземних роботах за Списком № 1 (а.с.13 зворот-14).

Інвалідність у зв`язку з трудовим каліцтвом позивачу встановлено лише у 2010 році.

Відповідно, період перебування позивача на інвалідності, який підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, почав обраховуватися 22.01.2010 на майбутнє.

Таким чином, страховий та пільговий стаж ОСОБА_1 станом на 21.01.2010 не давав можливість призначити йому пенсію за віком з цієї дати (21.01.2010).

Із заявою про переведення на пенсію за віком позивач звернувся до органів пенсійного фонду 19.03.2024 (а.с.13).

З огляду на висновки суду, що викладені вище, час перебування ОСОБА_1 на інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом з 21.01.2010 по 19.03.2024 слід зарахувати до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відтак, вирішити питання про перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» можливо з 19.03.2024 (як дати подання позивачем заяви про переведення з одного виду пенсії на інший).

При цьому суд враховує, що відповідно до положень статті 58 Закону №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з п.п. 3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, яке затверджене постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства.

Суд зауважує, що питання призначення та перерахунок пенсії на підставі того чи іншого закону (з урахуванням наявного в особи загального та пільгового страхового стажу), є повноваженнями пенсійного органу.

Натомість суд надає оцінку діям/рішенням пенсійного органу у разі виникнення спору про правомірність таких дій/рішень.

За правилами абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком на пільгових умовах на підставі абз. 8 ч. 2 статті 33 Закону № 1058-IV та ст. 8 Закону України №345-VІ.

Таким чином, наявність права на перерахунок пенсії позивача пенсійний орган визначатиме після зарахування позивачу до його страхового та пільгового стажу періоду перебування на інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом з 21.01.2010 по 19.03.2024.

Відтак, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає, що в даному випадку необхідно зобов`язати ГУ ПФУ у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією від 25.07.2024 (а.с.6).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 645,97 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Донецькій області, яким і прийнято протиправне рішення.

Керуючись ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до його страхового і пільгового стажу періодів знаходження на 3-й групі інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом з 21.01.2010 по 19.03.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.03.2024 №73 про відмову у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2024 з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 645,97 (шістсот сорок п`ять гривень 97 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Україна, Луцький район, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок, 6, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, Соборна площа, 3, ).

Суддя Н. В. Стецик