Справа № 953/4937/24
Суддя: Бобко Т. В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 953/4937/24
Провадження № 2-а/953/111/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Крутько Сергій Сергійович

відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області,

представники відповідача - Корнєєва Яна Юріївна, Мостова Карина Олегівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського районного відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області Кучкова Андрія Миколайовича серії ЕНА №2221737 від 24.05.2024 стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обгрунтування адміністративного позову позивач посилається на наступні обставини. ОСОБА_1 24.05.2024, керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302-414 номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вулиці Харківській у місті Валки. На блокпості в місті Валки ОСОБА_1 зупинився перед знаком «STOP». Співробітники поліції, що здійснювали перевірку транспортних засобів на даному блокпості, дозволили ОСОБА_1 рухатися далі. Отримавши дозвіл на подальший рух від співробітників поліції, ОСОБА_1 почав рухатися далі, однак буквально через кілька секунд його зупинив інший співробітник поліції, ОСОБА_3 , який є інспектором відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського районного відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області. Інспектор відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського районного відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області Кучков Андрій Миколайович виніс постанову серії ЕНА №2221737 від 24.05.2024 стосовно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення в справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340, 00 грн. У постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено про порушення ОСОБА_1 п.8.4 ґ ПДР, - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 не допустив порушення п. 8.4 ґ ПДР, оскільки, дотримуючись вимог ПДР України, зупинився на знак «STOP» на блокпості та розпочав рух лише з дозволу працівників поліції. Про порушення вимог будь-яких інших знаків позивачу працівниками поліції повідомлено не було. Представник позивача вважає, що твердження інспектора відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського районного відділу Головного управління Національної поліції в Харківській області Кучкова Андрія Миколайовича про нібито допущення ОСОБА_1 порушення правил ПДР України є необґрунтованими та незаконними.

Позивач посилаючись на правові позиції Верховного Суду України та Верховного Суду, стверджує, що факт вчинення ним зазначеного вище адміністративного правопорушення є недоведеним, що в силу презумпції невинуватості трактується на користь позивача, оскільки оскаржувана постанова не містить в собі будь-які докази, що були б враховані при її винесенні; відповідачем не надано до суду жодного документа на підтвердження обставин, зазначених в постанові; єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано нібито порушення водієм правил дорожнього руху; постанова не містить опис обставин, за яких працівник поліції прийшов до висновку про порушення позивачем ПДР України. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі йде хронологічно вслід за рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого адміністративного правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аргументи учасників справи.

14 червня 2024 року представник відповідача Головного Управління Національної Поліції в Харківській області Корнєєва Яна Юріївна надіслала до суду відзив, в якому просила адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, - залишити без задоволення, оскаржувану постанову вважала законною та обґрунтованою, виходячи з наступного.

24.05. 2024 о 7:18 по вул. Харківській в м. Валки Харківської області інспектором відділення поліції №1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Кучковим Андрієм Миколайовичем розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Розглядом справи встановлено, що 24.05.2024 о 7:15 ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ-3302-414 з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » по вул. Харківській в м. Валки Харківської області, порушив вимоги дорожнього знаку 3.41, чим порушив п. 8.4 «ґ» ПДР, - вимогу інформаційно-вказівного знаку, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Керуючись положеннями статей 33 та 284 КУпАП поліцейським було прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Представник відповідача зазначає, що згідно з п.8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до ЗУ «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.01.2001. Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 8.4 ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

Отже представник відповідача вважає, що поліцейський, як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, не перешкоджаючи і не позбавляючи ОСОБА_1 можливості реалізувати свої права, зробив вірний висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рух справи

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06 червня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 16 липня 2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 , - адвоката Крутька Сергія Сергійовича задоволено, замінений неналежний відповідач у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського районного відділу ГУНП в Харківській області, Головного управління національної поліції в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі, - Відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського районного відділу ГУНП в Харківській області, шляхом його виключення з учасників справи, та залишено належним відповідачем Головне управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13, код ЕДРПОУ 40108599).

Участь у справі сторін та інших учасників.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області Корнєєва Яна Юріївна, Мостова Карина Олегівна у судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

24 травня 2024 року інспектором відділення поліції №1 (м. Валки) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції Кучковим Андрієм Миколайовичем винесено оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2221737, зі змісту якої слідує, що 24.05.2024 о 07 годині 15 хвилин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3302-414 з реєстраційним номером « НОМЕР_1 » по вул. Харківській в м. Валки Харківської області порушив вимоги дорожнього знаку 3.41, чим порушив п. 8.4. 4 «ґ» ПДР, - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.

Вищезазначеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" унормовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.2 Правил дорожнього руху дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Тимчасові дорожні знаки розміщуються на переносних пристроях, дорожньому обладнанні або закріплюються на щиті з фоном жовтого кольору і мають перевагу перед постійними дорожніми знаками.

Відповідно до п. 8.2-1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до п. 8.4 Правил дорожнього руху дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Відповідно до додатку 1 до Правил дорожнього руху в редакції Постанови КМУ № 1091 від 29.09.2021; із змінами, внесеними згідно з Постановами КМУ № 601 від 10.05.2022, № 142 від 09.02.2024, п.33 п.п. 3.41 Правил дорожнього руху заборонний знак Контроль має наступне значення. Забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Застосовується вищезазначений знак лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 Правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вищезазначеного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Дослідивши обставини справи, суд висновує, що в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 2221737 від 24.05.2024 значиться, що ОСОБА_1 порушив вимоги до дорожнього знаку 3.41, далі зазначається, що внаслідок порушення вимоги цього знаку він порушив п. 8.4. ґ ПДР, оскільки здійснив порушення вимог інформаційно-вказівних знаків. Однак слід відмітити, що відповідно до Правил дорожнього руху і додатків до цих правил, знак 3.41 не відноситься до інформаційно-вказівних знаків, а є знаком заборонним.

Отже, порушення п. 8.4 ґ ПДР в діях ОСОБА_1 за вищезазначених обставин відсутні.

Таким чином, відповідно, на думку суду, в діях позивача відсутнє порушення вимог п. 8.4. ґ Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України(надалі -КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частиною другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, Велика Палата Верховного суду в постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 (п. 47 постанови) зазначила, що визначений ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У відповідності до ст. 90 КУпАП суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявна у справі оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки постанова є саме тим рішенням відповідача, що оскаржується, в якому працівник поліції відображає своє власне бачення порушень.

Будь-яких інших доказів на підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України та на спростування доводів позивача щодо відсутності в його діях таких порушень, відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факту наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи ту обставину, що суд дійшов висновку про скасування постанови в зв`язку з відсутністю підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 2221737 від 24.05.2024.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а

Щодо судових витрат

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Позивачем під час пред`явлення адміністративного позову через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір у розмірі 484,48 гривень, що підтверджується квитанцією №5854-1757-5704-6328 від 03 червня 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, сплачений позивачем стягується за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2,5,7,8,9,72-78,241-246,286,293 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №2221737 від 24.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340, 00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати по справі, які складаються з судового збору у розмірі 484,48 гривень, стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Харківській області, , юридична адреса: м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 13.

Суддя Т.В.Бобко