Справа № 420/8204/24
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8204/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Дробченко К.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення при звільненні, а саме: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 553% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби 87.7% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавкою за вислугу років, які (дії) відображені в листі Військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2024 року №18211/999;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення при звільненні, а саме: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 553% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби 87,7% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавкою за вислугу років.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року по справі №420/8204/24 провадження відкрито, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.

09.04.2024 року (вх. №14117/24) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2024 року справу №420/8204/24 розподілена на суддю ОСОБА_2 .

Ухвалою від 01.07.2024 року прийнято до провадження адміністративну справу №420/8204/24.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.12.2023 року наказом №343 командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира самохідно артилерійського взводу-старший офіцер на батареї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 звільненого наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.11.2023 року №390 у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я пункту два частини четвертої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», встановлено, що ОСОБА_1 справи та посаду здав, та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , та виключено зі списків особового складу частини, що підтверджується витягом з наказу №343 від 03.12.2023 року. Вказаним наказом були встановлені виплати, однак на думку позивача йому не були виплачені усі вказані виплати, а саме: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 553% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби 87,7% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавкою за вислугу років.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, 03.12.2023 року наказом №343 командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира самохідно артилерійського взводу-старший офіцер на батареї самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 звільненого наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 18.11.2023 року №390 у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я пункту два частини четвертої ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», встановлено, що ОСОБА_1 справи та посаду здав, та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , та виключено зі списків особового складу частини, що підтверджується витягом з наказу №343 від 03.12.2023 року. Вказаним наказом були встановлені виплати, однак на думку позивача йому не були виплачені усі вказані виплати, а саме: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 553% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби 87,7% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавкою за вислугу років.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деякий інших осіб» установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за № 745/32197) (далі - Порядок) визначено пунктом 4, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає:

- посадовий оклад;

- оклад за військовим званням;

- надбавку за вислугу років;

- підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний;

- надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання;

- доплати за науковий ступінь та за вчене звання;

- премію;

- морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування;

- одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;

- інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Суд зауважує, що відповідно до вищевказаного наказу №343 командира військової частини НОМЕР_1 позивачу вказано виплатити щомісячну премію за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 553% від посадового окладу та надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 87,7% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавкою за вислугу років.

Відповідачем до суду надано довідку щодо розрахунку складових грошового забезпечення ОСОБА_1 за грудень 2023р., та відомості нарахування коштів, відповідно до яких вбачається, що позивачу виплачено, зокрема щомісячну премію в розмірі 553% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 87,8% посадового окладу. Доказів, які б спростували вказане до матеріалів справи не надано.

Тобто, позивачу було здійснено виплату належних грошових коштів у сумі 64678,29 грн. (після відрахування військового збору 1,5%), зних:

24281,04 грн. одноразова грошова допомога при звільненні;

38444,98 грн. компенсація за невикористану відпустку;

2937,19 грн. грошове забезпечення за грудень 2023 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачем зроблено передчасний висновок про невиплату йому вищевказаних сум грошового забезпечення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної заяви, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.10.2024 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.