Справа № 400/12765/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/12765/23
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі - Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправною діяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає у відмові ОСОБА_1 , матері зниклого безвісті солдата ОСОБА_3 у виплатах грошового забезпечення, які належать до виплати військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, ОСОБА_3 , зниклому безвісті;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 в об`ємі 1/2 частини від грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, які належать до виплати військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, ОСОБА_3 , зниклому безвісті;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України судовий збір на користь позивача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є матір`ю військовослужбовця ОСОБА_3 , який зник безвісті 05.08.2023 року, ймовірно підірвався на міні, біля острову ОСОБА_4 . Позивач зазначила, що 28.08.2023 року вона звернулась до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо виплати їй грошового забезпечення безвісті зниклого військовослужбовця так як останній проживав з нею та був розлучений, з донькою не спілкувався. Військова частина відмовила у здійсненні виплати, у зв`язку з тим, що останнім на початку служби особисто до Військової частини було надано дані про склад сім`ї, в яких зазначалося, що військовослужбовець має доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою особою, а відтак його доньці здійснюється виплата усіх належних військовослужбовцю коштів. На переконання позивачки, вказана відмова є протиправною, а тому просила позов задовольнити повністю.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить повністю скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що на час зникнення безвісті у військовослужбовця ОСОБА_3 були відсутні дружина і неповнолітні діти, а його повнолітня донька, яка одружена і сама вже має дитину, проживала з батьком окремо протягом майже шість років. Факт не проживання ОСОБА_6 з батьком підтверджується документами, наданими до позовної заяви і не спростовується самою донькою зниклого безвісті ОСОБА_3 . Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги той факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час розгляду справи не є дитиною, а перебуває у дорослому віці. Тобто це є доросла людина, яка по свідоцтву про народження являється донькою ОСОБА_3 але живе своїм дорослим життям окремо від батька. Чинним законодавством чітко зазначається, що виплати грошового забезпечення військовослужбовця зниклого безвісті здійснюються дорослим дітям лише при умовах їх сумісного проживання. Тобто одного факту спорідненості для отримання грошового забезпечення недостатньо. Повинні бути додаткові обставини, а саме сумісне проживання.

28 червня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник просить відмовити у задоволені апеляційної скарги; закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу третьою особою до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 11 серпня 2023 року ОСОБА_1 отримала сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому вказано, що місце знаходження солдата та його стан не відомі, ОСОБА_3 вважається зниклим безвісті.

Позивачкою було направлено заяву від 28 серпня 2023 року до командира військової частини НОМЕР_2 з проханням перерахувати грошове забезпечення ОСОБА_3 , солдата військової частини НОМЕР_1 на банківські реквізити матері зниклого безвісті, ОСОБА_1 . Також позивачка в своїй заяві вказала, що її син ОСОБА_3 після розлучення з дружиною з 2017 року виїхав з адреси, за якою він офіційно зареєстрований, а саме: АДРЕСА_1 і з того ж часу постійно проживав за адресою реєстрації матері ( АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про фактичне проживання, оформленою КСНС села імені Горького (а.с. 14).

Згідно довідки, підписаною головою КСНС селища імені Горького, ОСОБА_3 фактично проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 з жовтня 2017 р. по липень 2023 р. за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за адресою реєстрації позивача по даній справі (а.с. 13).

Листом від 12.09.2023 р. № 1594/1/2713 військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_7 , що згідно відомостей по особовому складу військової частини НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_3 особисто були надані дані про склад сім`ї, в яких зазначено, зокрема про те, що ОСОБА_3 має дитину ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою особою.

В зв`язку з вищевикладеним, для виплат ОСОБА_1 грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, які належать до виплати сину заявниці, солдату ОСОБА_3 , зниклому безвісти при виконанні бойових завдань при обороні і захисті територіальної цілісності України та відсічі збройної агресії російської федерації, правові підстави відсутні (а.с. 15-17).

Вважаючи таку відмову протиправно, позивач звернулась до суду з позовною заявою.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки саме донька, має першочергове право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, відповідними указами дія воєнного стану продовжувалася та діє на теперішній час.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон № №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 2 Закону № №2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з ст. 9 Закон № №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, які тимчасово проходять військову службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Розділом ХХХ вказаного Порядку регулюється питання щодо виплати грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ХХХ Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату. Грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884

затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі Порядок № 884).

Відповідно до п.1 Порядку № 884 9в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці).

Згідно з п.2 Порядку № 884 у цьому Порядку під терміном безвісно відсутній військовослужбовець слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

Пунктом 3 Порядку № 884 передбачено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до п. 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно з п.5 Порядку № 884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:

подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;

подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;

подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;

з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

Відповідно до п.6 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:

військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;

військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).

Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації):

до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах;

протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.

Згідно з п.7 Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Аналіз процитованих норм абз.3 - 4 ч. 6 ст.9 Закону №2011-XII та п.7 Порядку №884 дає підстави для висновку, що першочергове право на виплату грошового забезпечення мають дружина (чоловік) військовослужбовця.

В разі їх відсутності це право переходить до повнолітніх дітей військовослужбовця, які проживають разом із ним. На рівні із особами другої черги право на отримання грошового забезпечення мають: 1) законні представники (опікуни, піклувальники) чи усиновлювачі неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку); 2) особи, які перебувають на утриманні військовослужбовців.

У випадку, якщо військовослужбовець не перебуває у шлюбі та не має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні та/або повнолітніх дітей, які проживають разом із ним, право на отримання грошового забезпечення переходить до батьків військовослужбовця.

При цьому, у випадку наявності декількох осіб, що мають право на виплату їм грошового забезпечення, сума виплати розподіляється рівними частками на кожного (кожну) із них.

Цей висновок випливає із абз. 2 п. 7 Порядку № 884, яким передбачено, що у разі письмової відмови однієї з осіб від виплати грошового забезпечення, її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Як було встановлено судами, ОСОБА_3 05.08.2023 зник безвісти.

Позивачка звернулася до військової частини із заявою щодо виплати грошового забезпечення зниклого безвісти солдата її сина на її картковий рахунок.

Втім, позивачці за результатами розгляду її заяви, надіслано відповідь про відмову у такій виплаті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_3 (свідоцтво про народження від 16.02.2002 №366)

Виплата грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , здійснюється Військовою частиною НОМЕР_1 на користь його доньки ОСОБА_5 за її заявою.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2024 року витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України копію довідки про склад сім`ї ОСОБА_3 , що була надана солдатом до військової частини.

На виконання вимог ухвали, відповідачем 10.09.2024 року була надана копія анкетної картки про склад сім`ї військовослужбовця солдата ОСОБА_3 , яка містить розділ «Особисті дані про склад сім`ї», в якому зазначено: сімейний стан не одружений; прізвища, ім`я, по батькові та роки народження дітей (рідних та нерідних), місце проживання сім`ї ОСОБА_5 ; також є графи: прізвища, ім`я, по батькові та роки народження батьків, місце їх проживання та прізвища, ім`я, по батькові та роки народження близьких родичів, місце їх проживання (не обов`язково), в яких зазначено ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с. 209).

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2024 року було задоволено клопотання представника ОСОБА_6 ОСОБА_11 про витребування доказів. Витребувано у Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відомості про осіб, зареєстрованих у житловому будинку АДРЕСА_1 .

На виконання вищезазначеної ухвали суд від Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надійшов лист № 19.03.03-11/24, в якому повідомлено, що станом на 27.09.2024 за відомостями Реєстру територіальної громади міста Миколаєва за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 225).

Колегія суддів зазначає, що виплата грошового забезпечення батькам здійснюється за умови відсутності у військовослужбовця повнолітніх дітей, які проживають разом з ним, оскільки саме така особа має першочергове право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця.

Письмової відмови доньки від виплати грошового забезпечення до відповідача не надходило, відтак її частка не підлягає рівномірному розподілу між іншими особами, які мають право на його одержання.

Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.10.2024 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик