Справа № 160/18718/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про зупинення провадження

16 жовтня 2024 року Справа № 160/18718/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Прудника С.В.
за участі секретаря судового засідання Лінчук С.В.,
за участі: позивача: представника відповідача: Федика О.Р. Путненко Н.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 11.07.2024 року через систему «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровської обласної прокуратури №1232к від 11.06.2024 року "Про застосування дисциплінарного стягнення»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Лівобережної окружної прокуратури в Дніпропетровській обласній прокуратурі ();

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури () середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.06.2024 по день винесення рішення суду.

В мотивування позовних вимог позивачем зазначено наступне. Підставою винесення наказу обласної прокуратури №1232к від 11.06.2024 року стало рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП або комісія) №66дп-24 від 29.05.2024 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_1 », яким притягнуто позивач до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. Так, на розгляді Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів за дисциплінарною скаргою керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_2 перебувало дисциплінарне провадження №07/3/2-105дс-18дп-24 від 20.02.2024 року стосовно позивача, як прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра. За результатами розгляду дисциплінарної скарги, членами КДКП ухвалено рішення №66дп-24 від 29.05.2024 року «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_1 », яким притягнуто останнього до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури. У мотивувальній частині рішення комісія наступним чином обґрунтовує наявність в моїх позивача дисциплінарного проступку: «зібраними доказами, які узгоджуються між собою, Комісією встановлено, що прокурор ОСОБА_1 неодноразово спілкувався із батьком обвинуваченого ОСОБА_3 стосовно зміни обвинувачення останньому в суді, з метою подальшого звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення. Незалежно від сприйняття самим ОСОБА_1 законності такого спілкування та/чи реальності використання за його наслідками своїх службових повноважень або службового статусу та пов`язаних із цим можливостей на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб - такі спілкування поза всяким сумнівом, створили враження корупційних, порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури». Водночас формулювання «неодноразово спілкувався «...», стосовно зміни обвинувачення останньому в суді, з метою подальшого звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення» є припущенням, що не підтверджується жодним доказом у матеріалах дисциплінарного провадження. До того ж, ставить під сумнів презумпцію невинуватості, щодо позивача, у кримінальному провадженні №0001570 від 25.09.2023, що перебуває на розгляді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Позивач стверджує, що рішення КДКП щодо наявності в діях особи ознак дисциплінарного проступку мають ґрунтуватися виключно на доказах, отриманих в установленому законом порядку, які у своїй сукупності поводять вину такої особи. Обираючи стандарт доказування, який має використовуватися в дисциплінарних провадженнях, і беручи до уваги публічно-правову природу дисциплінарної відповідальності, слід віддати перевагу стандарту «поза розумним сумнівом» перед стандартом «баланс ймовірностей». Водночас, КДКП фактично проігноровано надані позивачем пояснення при складанні членом комісії ОСОБА_4 висновку про наявність дисциплінарного проступку в моїх діях у дисциплінарному провадженні №07/3/2-105дс-48дп-24. Зокрема, означене свідчить те, що ОСОБА_5 (батько обвинуваченого ОСОБА_3 ) з невідомих позивачу джерел отримав номер мобільного телефону, яким позивач користується, та ініціював зустріч. Позивач стверджує, що до моменту особистої зустрічі з ОСОБА_5 , що мала місце 05.10.2023, з вказаною особою позивач не був особисто знайомим. Отож, за весь час, між позивачем та ОСОБА_5 відбулася всього одна зустріч (05.10.2023), яка, мала виключно професійний характер. В ході зустрічі ОСОБА_5 цікавився причинами довготривалості розгляду справи судом за обвинуваченням його сина ОСОБА_3 . Тривалість розгляду справи судом жодним чином не випливає прокурор, як публічний обвинувач у кримінальному провадженні. Таким чином, фактично, весь діалог, що відбувся 05.10.2023 між мною та ОСОБА_5 мав виключно професійний характер та мав на меті, передусім, зняти всі сумніви, щодо упередженості сторони обвинувачення та суду в розгляді кримінального провадження, за обвинуваченням його сина ОСОБА_3 . Можливо, з огляду на невизначений кримінальним процесуальним законодавством України правовий статус ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, за обвинуваченням його сина ОСОБА_6 , зустріч позивача із ним, що мала місце 05.10.2023, могла створити хибне враження у стороннього спостерігача про позаслужбові стосунки, з метою використання службових повноважень або службового становища. Водночас, в ході зустрічі із ОСОБА_5 , позивачем рішуче відхиллено будь-які спроби останнього запропонувати неправомірну вигоду. Фактично, усвідомивши, що єдиною метою зустрічі для ОСОБА_5 виступала провокація кримінального правопорушення, позивачем було запропоновано закінчити зустріч, адже останній не бачив жодного сенсу продовжувати будь-що роз`яснювати за наявних обставин. Та водночас, вказане не применшує першопочаткової мети зустрічі - надати вичерпну відповідь на наявні у ОСОБА_5 до позивача запитання, що відносяться до його професійної діяльності. Фактично, зустріч між позивачем та ОСОБА_5 , що відбулася 05.10.2023, мала характер особистого прийому, у розумінні Закону, України «Про звернення громадян». Таким чином, на внутрішнє переконання позивача, з огляду на норми моралі, традиції, звичаї, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства, що становить собою верховенство права, зустріч із ОСОБА_5 , що відбулася 05.10.2023 мала виключно професійних характер, направлений на встановлення стійкого переконання у стороннього спостерігача про високі моральні якості органів прокуратури, прагнення до забезпечення загальної справедливості, законності/рівності, демократичності та верховенства права. Можливо, формат зустрічі із ОСОБА_5 не відповідав вимогам законодавства про звернення громадян та водночас, був зумовлений торопливістю самого ОСОБА_5 , який поспішав зустрітися з позивачем та в подальшому поїхати далі по справам. Дійсно з боку позивача було б неправильно зустрічатися з особою поза робочим місцем або службовим приміщенням, та втім, це не становить дисциплінарного проступку з огляду на відсутність складу правопорушення. Водночас, у рішенні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №66дп-24 від 29.05.2024 не встановлено наявності вини в моїх діях. Більше того, КДКП у рішенні жодного разу не застосовується поняття вини, лише міститься посилання на постанову Веховного Суду від 18.08.2022 року у справі №640/18269/20. Відтак, КДКП не тільки не встановлено вину в діях позивача, викладених у дисциплінарній скарзі керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, а й навіть жодного разу не використано у рішенні поняття «вина», «винуватість», «провина», тощо. Вказане свідчить про необґрунтованість та безпідставність ухваленого КДКП рішення. Відтак, спірний наказ є протиправним та безпідставним.

01.08.2024 року від представника Дніпропетровської обласної прокуратури Путенко Наталії Костянтинівни до суду надійшов відзив на позовну, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представник відповідача зазначив наступне. Так, позивачем у позовній заяві не викладено жодних доводів щодо незаконності або необґрунтованості винесення наказу керівника обласної прокуратури від 11.06.2024 року № 1232к про застосування дисциплінарного стягнення. Підставою для прийняття керівником Дніпропетровської обласної прокуратури оскаржуваного наказу № 1232к від 11.06.2024 року стало рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №66дп-24 від 29.05.2024 року. Відповідно до повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (надалі КДКП) визначених частиною першою статті 77 Закону України «Про прокуратуру» (надалі Закон), розглянуто дисциплінарну скаргу про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснено дисциплінарне провадження, за результатами якого прийнято рішення від 29.05.2024 року №66дп-24 про накладення на прокурора окружної прокуратури ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури Зазначеним рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, за результатами проведеної перевірки у дисциплінарному провадженні, встановлено порушення вимог статті 19 Закону України «Про прокуратуру», статей 11, 16, 19, 21 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, статті 22 Закону України «Про запобігання корупції», а також порушення правил прокурорської етики щодо недопущення поведінки, яка дискредитує ОСОБА_1 як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури, вступивши у позаслужбові стосунки із використанням службових повноважень (службового становища) з метою одержання неправомірної вигоди, чим вчинив дисциплінарні проступки, передбачені пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», а саме сукупно: допустив дії, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; скоїв одноразове грубе порушення правил прокурорської етики. Під час прийняття рішення у дисциплінарному провадженні щодо виду дисциплінарного стягнення, що має бути застосоване до прокурора ОСОБА_1 , з огляду на вимоги ч. 3 ст. 48 Закону України «Про прокуратуру», Комісією взято до уваги очевидність та грубість допущеного порушення, яке підриває авторитет самого прокурора, а також авторитет органів прокуратури й держави в цілому, позитивну характеристику прокурора та відсутність застосованих дисциплінарних стягнень. Встановленні перевіркою у дисциплінарному провадженні діяння стали підставою для застосування до прокурора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури, яке є найбільш суворим і застосовується лише в тому випадку, коли немає підстав для застосування м`яких видів стягнення, передбачених ч. 1 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру». Наказом керівника обласної прокуратури від 11.06.2024 №1232к звільнено прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_1 з посади в органах прокуратури за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також грубе порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»). Отже, саме рішення КДКП є підставою для винесення наказу керівником обласної прокуратури від 11.06.2024 року №1232к про застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 . Підстави для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, її види, порядок, орган, що здійснює дисциплінарне провадження, регулюється виключно Законом України «Про прокуратуру». А саме, частиною першою статті 45 Закону визначено, що дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Отже, саме рішення КДКП є підставою для винесення наказу про застосування дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_1 . Оскарження рішення КДКП передбачено статтею 50 Закону. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 року відкрито провадження у справі №990/219/24 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення від 29.05.2024 року №66дп-24. Таким чином, підстави для скасування наказу керівника обласної прокуратури від 11.06.2024 року № 1232к відсутні.

06.08.2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій було зазначено, шо відповідач не подав будь - якого доказу на спростування зазначених в позовній заяві обставин. Отже висновки, зазначені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими. Крім того, позивач просив суд у разі наявності тісного матеріально-правового зв`язку між справами №160/18718/24 та №990/219/24, що перешкоджає подальший розгляд у справі №160/18718/24, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі зупинити провадження у справі №160/18718/24 на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2024 року зазначена вище справа розподілена та 15.07.2024 року передана судді Пруднику С.В.

17.07.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду. Витребувано у Дніпропетровської обласної прокуратури: засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копію особової справи відносно ОСОБА_1 та копію наказу №1232к від 11.06.2024 року "Про застосування дисциплінарного стягнення»; докази ознайомлення ОСОБА_1 із наказом №1232к від 11.06.2024 року "Про застосування дисциплінарного стягнення»; усі письмові докази, які слугували підставою для прийняття наказу №1232к від 11.06.2024 року "Про застосування дисциплінарного стягнення»; довідку про середній заробіток із зазначенням середньоденної заробітної плати за період з квітня 2024 року по травень 2024 року (як з відрахування податкові та зборів так і без відрахування податків та зборів). Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 15.08.2024 року. Судом попереджено Дніпропетровську обласну прокуратуру про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.09.2024 року розгляд справи №160/18718/24 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

09.10.2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі, в якій позивач просить суд: задовольнити клопотання та на підставі п. 3 ч. 1 ст.236 КАС України зупинити провадження у справі №160/18718/24 у зв`язку з наявністю тісного матеріально-правового зв`язку між справами №160/18718/24 та №990/219/24, що перешкоджає подальшому розгляду справи №160/18718/24, до набрання законної сили судовим рішенням в справі №990/219/24.

Аргументи даного клопотання зводяться до того, що з огляду на відсутність рішення по суті Київського окружного адміністративного суду у справі №990/219/24, яка тісно пов`язана із справою №160/18718/24, позивач вважає за доцільне зупинити провадження у справі №160/18718/24 до ухвалення Київським окружним адміністративним судом рішення по суті у справі №990/219/24 з огляду на приписи п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.05.2019 (справа №0840/2811/18, провадження №К/9901/65590/18) суд касаційної інстанції сформулював правову позицію, відповідно до якої за змістом вказаної статті суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Водночас у цій статті також міститься застереження про те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета спору. Означену правову позицію Верховний Суд неодноразово вказував у своїх рішеннях. Зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 (справа №357/10397/19, провадження №61-5752сво21) Верховний Суд наголошує на тому, що об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у конкретній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Таким чином, суд має визначити доцільність подальшого розгляду справи №160/18718/24, з огляду на наявність тісного матеріально-правового зв`язку між цією справою та справою №990/219/24, що перебуває на розгляді Київського окружного адміністративного суду, зокрема, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Позивач в судовому засідання 16.10.2024 року просив зупинити провадження у даній справі з підстав, які наведені у клопотанні.

Представник відповідача в судовому засіданні 16.10.2024 року не заперечувала щодо даного клопотання.

Розглядаючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд виходить з наступного.

Так, згідно п.3 ч. 1 статті 236 КАС України, суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Варто зазначити, що згідно правового висновку сформованого у постанові Великої Палати Верховного суду від 17.08.2023 у справі № 990/24/23, об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Судом встановлено, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 у справі №990/219/24 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно цієї ухвали суду від 25.07.2024 року у справі №990/219/24 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №66дп-24 від 29.05.2024 року "Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпро Дніпропетровської області ОСОБА_1 ; витребувати у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів матеріали дисциплінарного провадження №07/3/2-105дс-18дп-24 від 20.02.2024 року.

Отже, з огляду на те, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів №66дп-24 від 29.05.2024 року, яке є підставою для прийняття наказу Дніпропетровської обласної прокуратури №1232к від 11.06.2024 року "Про застосування дисциплінарного стягнення», який є спірним в даній справі, є предметом оскарження в іншій справі, суд вважає, що при розгляді справи №990/219/24 можуть бути встановлені обставини, які матимуть преюдиційне значення для розгляду цієї справи.

При цьому, суд висновується на положеннях ч. 4 ст. 9 КАС України, яка впроваджує принцип офіційного з`ясування обставин справи, та встановлює, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Отже, суд вважає, що встановлення дійсних обставин щодо законності звільнення позивача має безпосереднє значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення у даній праві.

Крім того, суд вважає, що незалежно від підстав, заявлених в обґрунтування позову в справі, що розглядається, правомірність рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про накладення дисциплінарного стягнення впливає на можливість захисту прав позивача, адже скасування такого рішення може бути підставою для скасування наказу про звільнення незалежно від порушення або дотримання процедури застосування дисциплінарного стягнення.

За правилами статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи заявлені позивачем вимоги по даній справі, суд дійшов висновку про об`єктивну неможливість вирішення даної адміністративної справи до набрання законної сили рішенням суду у адміністративній справі 990/219/24, що є підставою для зупинення провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 236 КАС України, про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_1 та зупинити провадження у даній справі.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 236, ст. 291, ст. ст. 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження - задовольнити.

Зупинити провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до набрання законної сили судовим рішенням у справі №990/219/24.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України окремо від рішення суду у випадку, передбаченому п.11 ч. 1 статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений 17 жовтня 2024 року.

Суддя С. В. Прудник