Справа № 480/3326/23
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 480/3326/23

адміністративне провадження № К/990/28136/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів Шишова О. О., Яковенка М. М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року, постановлену колегією суддів у складі Подобайло З. Г. (суддя-доповідач), Ральченка І. М., Чалого І. С., у справі № 480/3326/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕР КОНОТОП» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕР КОНОТОП» (далі - позивач; ТОВ «МАЙСТЕР КОНОТОП») звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - скаржник), Державної податкової служби України, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 03.03.2023 № 8396353/41691598 про відмову в реєстрації податкової накладної № 6 від 02.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕР КОНОТОП» № 6 від 02.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її подачі;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 03.03.2023 № 8369328/41691598 про відмову в реєстрації податкової накладної № 8 від 02.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕР КОНОТОП» № 8 від 02.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- визнати протиправним та скасувати рішення від 03.03.2023 № 8369387/41691598 про відмову в реєстрації податкової накладної № 11 від 02.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «МАЙСТЕР КОНОТОП» № 11 від 02.02.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 17 січня 2024 року адміністративний позов задовольнив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Сумській області направило до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2024 року апеляційну скаргу повернуто заявнику, оскільки вона не підписана особою, яка має право звертатись до суду від імені ГУ ДПС у Сумській області.

Головне управління ДПС у Сумській області 27 березня 2024 року повторно направило до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в частині сплати судового збору.

На виконання вимог зазначеної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник подав клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року продовжено скаржникові строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2024 року апеляційну скаргу повернуто заявнику у зв`язку з неусуненням недоліків.

27 травня 2024 року Головне управління ДПС у Сумській області втретє звернулося до Другого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 03 червня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Сумській області про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам процесуального закону в частині дотримання строків апеляційного оскарження.

На виконання вимог ухвали суду скаржник направив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначив про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що зумовлені введенням на території України воєнного стану, який діє по теперішній час, та пов`язаними з цим обставинами (повітряні тривоги, вибухи, загрози артобстріли, перебої з електроенергією тощо).

Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19 червня 2024 року визнав неповажними наведені скаржником причини пропуску строку апеляційного оскарження, клопотання Головного управління ДПС у Сумській області про поновлення строку на апеляційне оскарження залишив без задоволення та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд керувався пунктом 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України та указав, що вказані скаржником причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою не можуть бути визнані судом як поважні.

Також суд апеляційної інстанції зазначив, що оплата судового збору відповідачем при повторній подачі апеляційної скарги так і не здійснена.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

Не погодившись з ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року, Головне управління ДПС у Сумській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить зазначену ухвалу скасувати, а справу направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, податковий орган стверджує, що вперше апеляційна скарга була подана до суду апеляційної інстанції в межах встановленого КАС України процесуального строку, а повторне звернення відбулось у максимально короткий термін. Скаржник вважає, що такі обставини у сукупності є свідченням того, що він намагався вчинити усі залежні від нього процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 12 серпня 2024 року відкрив касаційне провадження за указаною касаційною скаргою.

ТОВ «МАЙСТЕР КОНОТОП» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому уважає, що оскаржувана ухвала апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, а касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Також позивач звернув увагу, що суд апеляційної інстанції неодноразово надавав строк для усунення недоліків апеляційної скарги ГУ ДПС у Сумській області, однак скаржник ним не скористався, а тому фактично з власної вини не реалізував своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з огляду на таке.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України. Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.

Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.

Так, частиною першою статті 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, встановлених частиною другою статті 299 КАС України (частина третя статті 295 КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною другою статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 169 КАС України).

За змістом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених статтею 295 КАС України, та якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Частинами першою та другою статті 44 КАС України передбачено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Наведеною процесуальною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Згідно з частиною першою статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з врахуванням обставин у справі.

Отже, процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку, зокрема на апеляційне оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.

Усталеною є практика Верховного Суду, що сам по собі факт повернення вчасно поданої вперше апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд має враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду, яким чином діяла ця особа протягом зазначеного часу. Суди мають враховувати, чи вчинялись особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усіх можливих та залежних від неї дій у розумні строки, без невиправданих зволікань з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

У постановах від 24 липня 2023 року (справа №200/3692/21), від 07 вересня 2023 року (справа № 120/3679/22) Верховний Суд сформував висновок, відповідно до якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що вперше апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції Головного управління ДПС у Сумській області подало 21 лютого 2024 року, тобто у межах строку, встановленого статтею 295 КАС України. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2024 року апеляційну скаргу повернуто заявнику, оскільки не підписана особою, яка має право звертатись до суду від імені ГУ ДПС у Сумській області.

Отримавши копію ухвали про повернення апеляційної скарги 19 березня 2024 року, скаржник 27 березня 2024 року звернувся до Другого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою повторно. Проте, документ про сплату судового збору до вказаної скарги апелянт не долучив, про причини, які зумовили невиконання пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України не повідомив, що обґрунтовано слугувало підставою для залишення без руху первинної апеляційної скарги. Надалі, повернення вдруге поданої апеляційної скарги було зумовлене невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху щодо сплати судового збору.

27 травня 2024 року скаржник втретє звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, але вимоги КАС України щодо сплати судового збору так і не були виконані.

Колегія суддів ураховує доводи скаржника щодо можливого певного впливу обставин, пов`язаних з уведенням воєнного стану та прикордонним розташуванням Сумської області, на організацію та умови здійснення діяльності органу державної влади. Проте скаржник мав більш ніж достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги та сплати судового збору, оскільки між поверненням вперше поданої апеляційної скарги та поданої втретє сплинуло чотири місяця та, більш того, скаржникові було продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги. При цьому дії щодо сплати судового збору не потребують великої кількості часу, а тому у цьому випадку пов`язані з уведенням воєнного стану обставини не можуть бути об`єктивно свідчити про те, що повторне подання апеляційної скарги відбулося упродовж розумного строку після повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції правильно констатував, що жодних обґрунтованих доводів про поважність причин, з яких відбулося таке зволікання з поданням апеляційної скарги за період після отримання копії ухвали про повернення апеляційної скарги, заявник у повторному клопотанні про поновлення строку не наводить, у той час як вказані аргументи є доречними та важливими в контексті розгляду цієї справи.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначено, що посилання скаржника на довготривалі повітряні тривоги та відключення світла не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на подання апеляційної скарги, оскільки зазначені обставини щодо відключення світла та повітряних тривог не носили постійного, безперервного характеру у спірний період.

Верховний Суд звертає увагу, що причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд касаційної інстанції зазначає, що питання поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження вирішується на підставі тих доказів, які можуть об`єктивно свідчити про відсутність в апелянта можливості оформити апеляційну скаргу відповідно до вимог статті 296 КАС України у встановлені законом строки.

У цій справі скаржник обґрунтовує поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження лише загальними посиланнями на відсутність у нього коштів на сплату судового збору. Водночас усталеною є практика Верховного Суду, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.

Водночас, ГУ ДПС у Сумській області ні до повторної апеляційної скарги, ні до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не долучило жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили, що у період з 21 лютого 2024 року (дати подання апеляційної скарги вперше) по 19 червня 2024 року апелянт дійсно не мав можливості сплатити судовий збір. Суд касаційної інстанції вважає, що сама лише вказівка у скарзі чи клопотанні про обставини неналежного фінансування не може бути доказом дійсної відсутності у скаржника коштів на сплату судового збору. Крім того, необхідним є і доведення того, що протягом усього строку з дати подання первинної апеляційної скарги і до сплати судового збору апелянт вживав залежних від нього заходів для його сплати.

За відсутності таких доводів і доказів на їх підтвердження, а також з урахуванням інтервалів часу між поверненням поданої вперше апеляційної скарги та поданням апеляційної скарги вдруге, суд касаційної інстанції не може визнати поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження лише ту обставину, що під час звернення до апеляційного суду втретє судовий збір було сплачено у повному обсязі. Ба більше, він був сплачений лише після залишення апеляційної скарги без руху втретє.

Така поведінка суб`єкта владних повноважень не може бути визнаною сумлінною, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення відповідачу пропущеного строку звернення на апеляційне оскарження.

Суд касаційної інстанції відхиляє доводи скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції під час постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 27 вересня 2022 року (справа № 160/21862/21) та від 29 вересня 2022 року (справа № 500/1912/22).

Так, у постанові від 27 вересня 2022 року у справі № 160/21862/21 Верховний Суд встановив, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.

Отже, обставини у наведених справах не можна вважати подібними цій справі, а висновки Верховного Суду сформовані за наслідками оцінки конкретних обставин.

З огляду на викладене, ухвала Другого апеляційного адміністративного суду 19 червня 2024 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, судом не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, тому підстави для скасування ухваленого судового рішення та задоволення касаційної скарги відсутні.

Згідно із частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі № 480/3326/23 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О. О. Шишов

М. М. Яковенко