Справа № 200/5392/24
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Справа№200/5392/24

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у визначенні розрахункового періоду для обрахунку середньомісячної заробітної плати з лютого 2021 року по січень 2022 року для подальшого обрахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності; зобов`язати відповідача взяти для обрахунку середньомісячної заробітної плати розрахунковий період з лютого 2021 року по січень 2022 року, та здійснити перерахунок відшкодування втраченого заробітку.

Ухвалою суду від 12.08.2024 позовну заяву залишено без руху. Недоліки позовної заяви усунуто. У заяві від 13.08.2024 представника позивача вказує, що страхова виплата позивачу призначена з 04.03.2024, то і перерахунок має проводитися саме з цієї дати.

Ухвалою суду від 19.08.2024 відкрито провадження по справі за позовною заявою в порядку спрощеного позовного провадження, протягом розумного строку, але не більше шестидесяти днів із дня відкриття провадження у справі, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 04.03.2024 позивачу встановлено щомісячну страхову виплату з розміром якої позивач не погоджується і вважає її розрахунок не правильним, а тому звернувся до суду з даним позовом. Вказує, що 23.02.2022 протоколу № 170/3 засідання ЛКК КНП «ЛПУ ЦМЛ ВМР» позивачу встановлений діагноз: хронічна вертеброгенна поперекова-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт ІІ ст. ЛН І-ІІ. Заключення ЛКК: протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних і подразнюючих речовин, дискомфортного мікроклімату, фізичних перенавантажень та у підземних умовах. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 30.01.2024 причини виникнення професійного хронічного захворювання є 1. Хронічний бронхіт ІІ ст., фаза загострення. Прикореневий пневмофіброз. Л ІІ ст. 2. Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромами. Захворювання професійні, встановлені вперше. Враховуючи акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 30.01.2024, Медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлена третя група інвалідності по професійному захворюванню безстроково, про що видана довідка серії 12 ААГ № 863691 від 21.03.2024.

Вважає, що саме у лютому 2022 року, коли йому було встановлено діагноз хронічна вертеброгенна поперекова-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт ІІ ст. ЛН І-ІІ. за довідкою, 23.02.2022 протоколу № 170/3 засідання ЛКК КНП «ЛПУ ЦМЛ ВМР». Через те, що 24.02.2022 почалось повномасштабне вторгнення РФ на територію України, почалися бойові дії на території міста Вугледар Донецької області, неможливо було вчасно провести всі медичні процедури згідно строків встановлених відповідно до «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337, а можливо було провести лише в 2024 році.

Тому позивач вважає, що його щомісячні страхові виплати мають розраховуватися згідно його заробітку за період з лютого 2021 року по січень 2022 року.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що професійне захворювання позивачу було встановлене актом за формою П-4, який складений 29.01.2024 та затверджений 30.01.2024, ним встановлено професійне захворювання за посадою «Гірник очисного забою».

Відповідно до записів трудової книжки потерпілий був переведений за посадою «Гірник очисного забою» 5 розряду з 16.07.1998 та звільнений 10.11.2023.

Враховуючи це вважає, що розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати для розрахунку щомісячних страхових виплат по професійному захворюванню складає 12 місяців перед звільненням потерпілого з листопада 2022 року по жовтень 2023 року включно.

В розрахунковому періоді згідно з витягу регресу в зазначеному періоді заробітна плата потерпілому не нараховувалася, а згідно з копією наказу підприємства від 20.05.2022 № 222 дія трудового договору потерпілого була призупинена з 01.06.2022.

Відповідно до п. 3 Постанови № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період.

В зв`язку з тим, що зазначена норма Постанови № 1266 відносить призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України до поважних причин, середня заробітна плата для розрахунку щомісячних страхових виплат в даному випадку визначається відповідно до пункту 12 Постанови № 1266, а саме виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату.

За інформацією відповідно до листа підприємства ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» від 19.04.2024 № 79 розмір місячної тарифної ставки (окладу) по професії гірник очисного забою 5 розряду за березень 2024 року складає 13285,00 грн.

В той же час розмір середньомісячної заробітної плати, з якої призначена щомісячна виплата по травмі 23.02.2007, що сталася на тому ж самому підприємстві, з урахуванням перерахунків на 01 березня кожного року відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону №1105-ХІV на 04.03.2024 становив 1708,75 : 10 х 100 = 17087,50 грн. > 13285,00 грн. Тому згідно з заявою потерпілого розрахунок сукупної щомісячної страхової виплати проведено виходячи із заробітної плати 17087,50грн. Розмір виплати з 04.03.2024 склав 17087,50 х 65% = 11106,88 грн.

Враховуючи викладене, вважає, що підстави застосовувати для розрахунку щомісячних страхових виплат середню заробітну плату за період роботи з лютого 2021 року по січень 2022 року відсутні.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач щомісячних страхових виплат внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», що підтверджується матеріалами справи та не оскаржується сторонами.

Згідно із записом №7 трудової книжки серії НОМЕР_2 , позивача з 24.07.1996 переведений гірником підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»; 10.11.2023 позивач звільнений за власним бажанням.

Відповідно до акту №26 від 26.02.2007 та довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН-04 №007851 позивач отримав трудове каліцтво 23.02.2007, яке призвело до 10 % втрати працездатності.

До матеріалів справи додано протокол № 170/3 засідання ЛКК КНП «ЛПУ ЦМЛ ВМР» від 23.02.2022, якою позивачу встановлений діагноз: хронічна вертеброгенна поперекова-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт ІІ ст. ЛН І-ІІ. Заключення ЛКК: протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних і подразнюючих речовин, дискомфортного мікроклімату, фізичних перенавантажень та у підземних умовах.

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеним 30.01.2024, позивач - потерпілий отримав нове професійне захворювання під час роботи гірником очисного забою на тому самому підприємстві. Під час огляду МСЕК 21.03.2024 позивачу було встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності за сукупністю з 04.03.2024 безстроково, в т. ч. 10% повторно по травмі 23.02.2007 та 55% первинно по професійному захворюванню 29.01.2024.

23.04.2024 позивач звернувся із заявою про призначення/перерахунок страхової виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.

З листа відповідача від 28.05.2024 №13983-11711/К-02/8-0500/24 вбачається, що позивачу з 04.03.2024 позивача встановлено сукупно 65% відсотків втрати професійної працездатності: 55% за первинним страховим випадком по професійному захворюванню, 10% втрати працездатності за попереднім страховим випадком (трудове каліцтво) від 23.02.2007.

Розмір одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності визначено відповідно до відсотка ступеня втрати працездатності за первинним страховим випадком та семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату, що передбачено п. 2 ст. 36 Закону України від 23.09.1999 №1105-ХІV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами) (далі - Закон №1105), тобто 7100,00 грн * 7 * 55% = 27 335,00 грн.

Відповідачем вказано, що у розрахунковому періоді позивача згідно з даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня заробітна плата.

За інформацією Державного підприємства Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» розмір місячного тарифного окладу за березень 2024 року складала 13285,00 грн.

Згідно з п. 10 ст. 36 Закону №1105 у разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячна заробітна плата за бажанням потерпілого обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я. Сума страхової виплати в такому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров`я. Розмір осучасненої середньомісячної заробітної плати за попереднім страховим випадком складає 17 087,50 грн. Отже, при розрахунку щомісячних страхових виплат за сукупним відсотком втрати працездатності було прийнято більшу середньомісячну заробітну плату в розмірі 17 087,50 грн. Відповідно, щомісячна страхова виплата, що призначена з 04.03.2024 склала 11 106,88 грн (17 087,50 грн * 65%).

Позивач, не погодившись з таким розрахунком розміру щомісячної страхової виплати, звернувся з цим позовом до суду.

Отже, спірним питанням у справі є дії відповідача щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати з урахуванням календарних днів за період 12 місяців, які передують складанню протоколу № 170/3 засідання ЛКК КНП «ЛПУ ЦМЛ ВМР» від 23.02.2022, якою встановлено діагноз хронічна вертеброгенна поперекова-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт ІІ ст. ЛН І-ІІ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105-XIV від 23.09.1999 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №1105-XIV).

Відповідно до ч.1, 2, 3, 7 ст.30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону №1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до ч.2 ст.31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Частиною 8 та 9 ст.36 Закону №1105-XIV визначено, що середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок №1266).

Згідно з п.3 Порядку №1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Пунктами 11-24 Порядку №1266 визначено «Особливості обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності)».

Так, відповідно до п.11 Порядку №1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Якщо застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьовані календарні місяці (з першого до першого числа).

У разі коли застрахована особа перебувала у трудових відносинах менше ніж календарний місяць за місцем роботи, де стався страховий випадок, середня заробітна плата обчислюється за фактично відпрацьований час (календарні дні) перед настанням страхового випадку.

Згідно з п.12 Порядку №1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 13 Порядку №1266 визначено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Разом із цим, враховуючи те, що актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеним 29.01.2024, позивач - потерпілий отримав нове професійне захворювання під час роботи гірником очисного забою на тому самому підприємстві. Під час огляду МСЕК 21.03.2024 позивачу було встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності за сукупністю з 04.03.2024 безстроково, в т. ч. 10% повторно по травмі 23.02.2007 та 55% первинно по професійному захворюванню 29.01.2024.

Професійне захворювання позивачу було встановлене актом за формою П-4, який складений 29.01.2024 та затверджений 30.01.2024, ним встановлено професійне захворювання за посадою «Гірник очисного забою».

Відповідно до записів трудової книжки потерпілий був переведений за посадою «Гірник очисного забою» 5 розряду з 16.07.1998 та звільнений 10.11.2023.

Враховуючи дані обставини відповідачем у розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати для розрахунку щомісячних страхових виплат по професійному захворюванню повинно складати 12 місяців перед звільненням потерпілого з листопада 2022 року по жовтень 2023 року включно. Судом встановлено, що зазначеному періодів заробітна плата позивачу не нараховувалася, а згідно з копією наказу підприємства від 20.05.2022 № 222 дія трудового договору позивача була призупинена з 01.06.2022, що не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 3 Постанови № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період.

Тобто, норма п. 3 постанови № 1266 відносить призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України до поважних причин, середня заробітна плата для розрахунку щомісячних страхових виплат в даному випадку визначається відповідно до п.12 Постанови № 1266, а саме виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату.

Тобто, обчислення щомісячної страхової виплати позивача мало відбуватися саме з урахуванням п. 3, 12 та 13 Порядку №1266.

На запит відповідача, підприємством ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» надано листа від 19.04.2024 № 79 розмір місячної тарифної ставки (окладу) по професії гірник очисного забою 5 розряду за березень 2024 року складає 13285,00 грн.

З розрахунку відповідача вбачається, що розмір середньомісячної заробітної плати, з якої призначена щомісячна виплата по травмі 23.02.2007, що сталася на тому ж самому підприємстві, з урахуванням перерахунків на 01 березня кожного року відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону №1105-ХІV на 04.03.2024 становив 1708,75 : 10 х 100 = 17087,50 грн. > 13285,00 грн. Тому згідно з заявою позивача розрахунок сукупної щомісячної страхової виплати проведено виходячи із заробітної плати 17087,50 грн. Розмір виплати з 04.03.2024 склав 17087,50 х 65% = 11106,88 грн.

Судом не встановлено протиправності дій під час обрахунку середньомісячної заробітної плати для визначення щомісячних страхових виплат у зв`язку з втратою професійної працездатності, який встановлено на основі акту за формою П-4, який складений 29.01.2024 та затверджений 30.01.2024, у відповідності до висновків МСЕК від 21.03.2024, яким ОСОБА_1 було встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності за сукупністю з 04.03.2024 безстроково, в т. ч. 10% повторно по травмі 23.02.2007 та 55% первинно по професійному захворюванню 29.01.2024

Суд не приймає доводів позивача про те, що відповідача при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати мав урахувати календарні дні за період 12 місяців, які передують складанню протоколу № 170/3 засідання ЛКК КНП «ЛПУ ЦМЛ ВМР» від 23.02.2022, якою встановлено діагноз хронічна вертеброгенна поперекова-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт ІІ ст. ЛН І-ІІ.

З цього приводу суд вказує, що наданий протокол № 170/3 засідання ЛКК КНП «ЛПУ ЦМЛ ВМР» від 23.02.2022 свідчить про те, що позивачу встановлено діагноз хронічна вертеброгенна поперекова-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт ІІ ст. ЛН І-ІІ, проте професійне захворювання встановлено саме довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №863691 з 04.03.2024.

Аналізуючи норми п.13 постанови № 1266 вбачається, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

А тому, у відповідача відсутні повноваження щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати з урахуванням календарних днів за період 12 місяців, які передують складанню протоколу № 170/3 засідання ЛКК КНП «ЛПУ ЦМЛ ВМР» від 23.02.2022, якою встановлено діагноз хронічна вертеброгенна поперекова-крижова радикулопатія, хронічний бронхіт ІІ ст. ЛН І-ІІ, оскільки єдиний документ у цій справі, котрий встановлює професійне захворювання є довідка до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ №863691, яку враховано відповідачем під час обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати позивачу.

Враховуючи зазначене, суд не встановлено помилкового застосування відповідачем до наведених положень законодавства та неправильного визначення розміру середньомісячної заробітної плати позивача, який б призвели до встановлення останньому щомісячної страхової виплати в меншому розмірі, ніж передбачено законодавством.

Таким чином, відповідачем не порушено право позивача на отримання щомісячних страхових виплат у належному йому розмірі.

При цьому, суд вказує, що відповідач не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки управління Пенсійного фонду не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК, у тому числі визначення дати визначення професійного захворювання, виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Суд вказує, що відповідач не вправі перевірити законність висновку МСЕК в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів Інструкції про встановлення груп інвалідності, Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. А тому відповідач і обчислив середньомісячну заробітну плату для призначення позивачу щомісячної страхової виплати, зокрема на підставі огляду МСЕК 21.03.2024, яким позивачу було встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності за сукупністю з 04.03.2024.

Таким чином щомісячну страхову виплату відповідачем обраховано у відповідності до норм постанови № 1266, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Повний текст рішення складено 18.10.2024.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Шинкарьова