Справа № 300/8798/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2024 р. справа № 300/8798/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) в інтересах якого діє адвокат ОкуневичМ.В. (далі представник позивача) 21.12.2023 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) в якому просив суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області ОСОБА_1 у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», з урахуванням для обчислення пенсії довідок № 02-10/3255 та № 02-10/3256 виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 28.12.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 на посаді головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарства до стажу державної служби та перевести на пенсію державного службовця з 30.03.2021, відповідно до пункту 12 розділу XI Закону №889-VIІІ та статті 37 Закону № 3773-XII здійснивши нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60 відсотків заробітної плати зазначених у довідках № 02-10/3255 та №02-10/3256 виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 28.12.2023.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 29.12.2023 позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення її недоліків шляхом приведення змісту заявлених позовних вимог відповідно до вимог КАС України (а.с.65-66).
Представник позивача, 05.01.2024 виконав вимоги ухвали суду від 29.12.2023 про залишення позовної заяви без руху, уточнив зміст позовних вимог відповідно до вимог КАС України, а саме з урахуванням уточнення просить суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у зарахуванні ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 на посаді головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарства до стажу державної служби та врахування для обчислення пенсії державного службовця довідок №02-10/3255 та №02-10/3256 виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 28.12.2021, здійснивши нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60 відсотків заробітної плати;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 на посаді головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарства до стажу державної служби та врахувати для обчислення пенсії державного службовця довідок №02-10/3255 та №02-10/3256 виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 28.12.2021, здійснивши нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60 відсотків заробітної плати з перерахуванням розміру пенсії з 30.12.2021 (а.с.70-78).
Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.01.2024 відкрив провадження у цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.80-81).
Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.85-92). У відзиві вказала, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №300/633/22 не містить зобов`язання врахувати при переведенні на пенсію державного службовця довідки про заробітну плату від 28.12.2021 за № 02-10/3256 та № 02-10/3255. Разом з тим зазначила про те, що підстав для врахування вказаних довідок про заробітну плату немає, оскільки в них вказана заробітна плата особи місцевого самоврядування, а станом на 01.05.2016 позивач не займав посаду державного службовця, із складових заробітної плати, не сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійну страхування.Крім того стаж роботи позивача на посадах державної служби станом на 01.05.2016 становить менше 20 років, а тому для обчислення розміру пенсії з врахуванням довідки від 28.12.2021 №02-10/3255 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби відсутні правові підстави.Крім того, у спірний період роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 в Рогатинському управлінні сільського господарства позивачемприсяга державного службовця не приймалась та ранги не присвоювались, а тому відсутні підстави для зарахування до стажу держаної служби зазначений період роботи.Враховуючи наведене просить суд у задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 з 2017 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримував пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
30.12.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії згідно із Законом України «Про державну службу».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.01.2022 №04 позивачу відмовлено у призначенні пенсії згідно Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 у зв`язку із відсутністю права на даний вид перерахунку. Зазначено, що заявник немає 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та не працював на посаді державного службовця станом на 01.05.2016. Страховий стаж позивача складає 45 років 03 місяці 2 дні, в тому числі, стаж державної служби 4 роки 7 днів (з 02.10.1991 по 09.10.1995).

Вважаючи протиправним рішення відповідача, в переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 у справі №300/633/22 залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задоволено.Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04.01.2022 №04.Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 період проходження строкової військової служби з 02.11.1979 по 12.11.1981 та періоди роботи на посаді інженера-інспектора в Рогатинському управлінні сільського господарства з 01.12.1981 по 30.12.1985, на посаді ведучого інженера із техобслуговування Рогатинського районного агропромислового об`єднання з 18.08.1986 по 02.01.1990, на посаді сільського голови Кліщівнянської сільської ради з 25.04.2006 по 29.11.2015.Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 30.12.2021 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ згідно заяви від 30.12.2021 (а.с.28-46, 47-58).

Відповідач рішенням №04 від 09.11.2023 виконав вищенаведені судові рішення.Під час виконання судових рішень, відповідачем обчислено стаж державної служби позивачу - 19 років 1 місяць 2 дні.Не зараховано до стажу державної служби період роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 на посаді головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарства(а.с.22-23).

Разом з тим, листом відповідача від 12.12.2023 (а.с.26-27) надано позивачу відповідь на звернення від 19.11.2023 №ВЕБ-09001-Ф-С-23-276681 (а.с.25), про відмову врахування при призначенні пенсії на виконання судового рішення довідок про складові заробітної плати від 28.12.2021 №02-10/3255 та №02-10/3256, оскільки позивач не працював на посадах державної служби та в рішенні суду немає зобов`язань щодо нарахування заробітної плати за роботу в органах місцевого самоврядування.

Уважаючи таку відмову протиправною, з метою захисту своїх порушених прав та інтересів, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Щодо не зарахування позивачу до стажу державної служби періоду роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 на посаді головного спеціаліста по с/г машинах і обладнанню в «Рогатинському управлінні сільського господарства», суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із змісту трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.07.1983 (а.с.17-18) слідує, що позивач:

- 01.10.1991 прийнятий на посаду головного спеціаліста по с/г машинах і обладнанню в «Рогатинському управлінні сільського господарства», на підставі наказу № 1-а від 01.10.1991,

- 01.03.1995 призначений на посаду начальника відділу механізації у зв`язку із зміною в штатному розписі, на підставі наказу № 7-а від 01.03.1995,

- 09.10.1995 звільнений з посади начальника відділу механізації у зв`язку із поданою заявою, на підставі наказу № 25-к від 09.10.1995.

Статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, як у редакції станом на 26.10.2001, так і в подальшому було передбачено сім категорій посад державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 «Про віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів і присвоєння їм рангів державних службовців» (втратила чинність 27.10.2001), передбачено, що до сьомої категорії посад відносяться посади радників, консультантів, спеціалістів секретаріатів районних, районних у містах Києві та Севастополі Рад народних депутатів; спеціалістів апаратів виконкомів районних у містах, міських Рад міст районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів та інші прирівняні до них посади.

Пунктом 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби включається час роботи, зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, у тому числі у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Постановою ЦК Компартії України і Ради Міністрів УРСР від 27.03.1962 «Про перебудову управління сільським господарством Української PCP» були створені територіальні виробничі колгоспно-радгоспні (радгоспно-колгоспні) управління по керівництву сільськогосподарським виробництвом, які підпорядковувались обласним управлінням і Міністерству виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів.

Згідно з постановою ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 03.04.1965 №334 «Про заходи по поліпшенню керівництва сільським господарством республіки», обласні управління виробництва і заготівель сільськогосподарських продуктів були реорганізовані в обласні управління сільського господарства, а в районах - у районні виробничі управління сільського господарства. Постановою ЦК Компартії України і Ради Міністерств УРСР від 30.01.1970 районні виробничі управління сільського господарства перетворені в управління сільського господарства райвиконкому.

Згідно з пунктами 10, 11 Постанови Ради міністрів Української РСР від 11 липня 1983 року №299 «Про порядок створення, реорганізації і ліквідації підприємств, об`єднань, організацій і установ республіканського та місцевого підпорядкування» реорганізація підприємств, об`єднань, організацій і установ провадиться в порядку, встановленому для створення відповідних підприємств, об`єднань, організацій і установ. Ліквідація підприємств, об`єднань, організацій і установ повадиться тими органами, за рішенням яких вони створені.

Постановою від 10.12.1985 №429 "Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом УРСР" було визначено, що Державний агропромисловий комітет УРСР, агропромислові комітети областей, районні агропромислові об`єднання, підвідомчі їм радгоспи, підприємства, установи, організації та колгоспи утворюють систему Держагропрому УРСР і входять до єдиної системи Держагропрому СРСР. Державний агропромисловий комітет Української PCP являється центральним органом державного управління агропромисловим комплексом республіки.

В абзаці 3 пункту 3 цієї постанови зазначено, що слід забезпечити відповідну перебудову районних агропромислових об`єднань передбачивши їх організаційне укріплення як єдиних органів територіального управління господарствами, організаціями та підприємствами, що входять в агропромисловий комплекс. У зв`язку з цим визнати необхідним ліквідувати обласні та районні управління сільського господарства.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 16.10.1989 №253 «Про вдосконалення управління в агропромисловому комплексі республіки» було передбачено удосконалення функцій, форм і методів роботи створених на демократичній основі госпрозрахункових агропромислових об`єднань, всемірне поширення нових організаційних форм агропромислової інтеграції та кооперування - агропромислових об`єднань, агрокомбінатів, агрофірм, виробничих об`єднань, асоціацій та інших формувань, створюваних на добровільній основі. Агропромислове формування здійснює свою діяльність відповідно до положення, яке затверджується його вищим органом управління - зборами (конференцією) уповноважених представників підприємств і організацій, що входять до складу цього формування. Утворення замість існуючих агропромислових комітетів областей виборних органів господарського самоуправління - рад агропромислових формувань областей.

Згідно з Законом України «Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української PCP» від 13.05.1991 та постановою Кабінету Міністрів УРСР «Про порядок реалізації Закону України «Про перелік міністерств та інші центральні органи державного управління Української PCP» від 24.05.1991 №12 створено Міністерство сільського господарства і продовольства та відповідні обласні і районні управління сільського господарства.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про Представника Президента України» від 05 березня 1992 року встановлено, що місцева державна адміністрація в областях, містах Києві і Севастополі, районах, районах міст Києва і Севастополя формується на базі виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів, їх відділів і управлінь. Після створення місцевої державної адміністрації діяльність виконавчих комітетів цих Рад припиняється. Їх майно, а також майно, що належить до комунальної власності області, міст Києва і Севастополя, району, району міст Києва і Севастополя, за рішенням Ради народних депутатів передається в управління відповідної місцевої державної адміністрації.

Отже, Рогатинське управління сільського господарства відноситься до місцевих органів державного управління міністерств і відомств УРСР та інших республік, а також СРСР.

Відповідно до спільного листа Міністерства фінансів України від 17.06.1994 №16-102-15 та Міністерства праці України від 20.06.1994 №05-2258 до стажу державної служби зараховуються періоди роботи на посадах керівних працівників та спеціалістів в обласних і районних органах управління сільським господарством, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднаннях та інших формуваннях, які не було реорганізовано в управління сільського господарства.

Системний аналіз проведених змін у структурі управління сільським господарством, що проводилися відповідно до постанов Уряду, свідчить про те, що періоди роботи керівних працівників і спеціалістів у вищезазначених органах підлягали зарахуванню до стажу державної служби, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднань та інших формувань, які не були реорганізовані в управління сільського господарства і продовольства та не підпорядковувались Уряду, і відповідно ним не фінансувались.

Як зазначено судом вище, позивач у період з 01.10.1991 по 09.10.1995 працював на головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарства.

Також необхідно звернути увагу на те, що пенсійний орган приймаючи рішення від 04.01.2022 №04не піддав сумнівів та зарахував до стажу державної служби позивача період його роботи з 02.10.1991 по 09.10.1995.

Враховуючи зазначене, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу державної служби позивача період роботи на посаді головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарстваз 01.10.1991 по 09.10.1995, тому оскаржуваний період необхідно зарахувати до стажу державної служби позивача.

Що стосується доводів відповідача про відсутність підстав для врахування довідок від 28.12.2021 №02-10/3255 та №02-10/3256 виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 28.12.2021, то суд зазначає таке.

Відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" та на виконання пункту 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", Міністерством соціальної політики України розроблено та наказом від 10.05.2017 за №750 затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад (надалі, також Порядок №750).

Пунктами 2 і 5 Порядку №750 передбачено, що довідка про заробітну плату для призначення пенсії (далі - довідка для призначення пенсії) відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку №622.

Довідки для призначення пенсії видаються за формами довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №180/30048 (надалі, також Постанови №3-1).

Так, згідно із пунктом 1 вищевказаної Постанови №1-3, нею затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу", що додаються.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для здійснення обчислення пенсії подано до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, які відповідають формам однойменних довідок, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, на яку вказує і сам відповідач (а.с.19, 20-21).

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як наслідок, суд зазначає, що всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини 1 статті 41 Закон №1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Крім того, твердження відповідача про відсутність у ОСОБА_1 стажу державної служби 20 років є безпідставними оскільки, судом у рішенні від 05.06.2023 у справі №300/633/22 зроблено висновок про те, що: «враховуючи, що судовим розглядом підтверджено стаж державної служби позивача у період з 02.11.1979 по 12.11.1981, з 01.12.1981 по 30.12.1985, з 18.08.1986 по 02.01.1990 та з 25.04.2006 по 29.11.2015 суд зазначає, що з врахуванням цих періодів стаж державної служби позивача станом на 01 травня 2016 року становить більше 20 років. Таким чином, оскільки позивач станом на час звернення до пенсійного органу досягнув 62 років та має загальний стаж роботи понад 45 років, понад 20 років стажу державної служби на дату набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, тому наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу"».

Встановленні рішенням суду від 05.06.2023 у справі №300/633/22 обставини, в силу вимог статті 78 КАС України не потребують доказування.

Також, враховуючи висновки суду про зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995, у ОСОБА_1 стаж державної служби станом на 01 травня 2016 року становить більше 20 років.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).

Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як наслідок, враховуючи вищенаведені висновки суду, з метою відновлення порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 на посаді головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарства до стажу державної служби та врахувати для обчислення пенсії державного службовця довідок №02-10/3255 та №02-10/3256 виданих виконавчим комітетом Рогатинської міської ради 28.12.2021, здійснити нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60 відсотків заробітної плати з перерахуванням розміру пенсії з 30.12.2021.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, згідно квитанції № 1СК6-15Р6-3АТН-К05Х від 18.12.2023 (а.с.62).

Таким чином, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у зарахуванні ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 на посаді головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарства до стажу державної служби та врахуванні для обчислення пенсії державного службовця довідок №02-10/3255 та №02-10/3256 від 28.12.2021 виданих Виконавчим комітетом Рогатинської міської ради.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.10.1991 по 09.10.1995 на посаді головного спеціаліста по сільському господарстві машинах і обладнанню та начальника відділу механізації Рогатинського управління сільського господарства до стажу державної служби та врахувати для обчислення пенсії державного службовця довідки №02-10/3255 та №02-10/3256 від 28.12.2021 видані Виконавчим комітетом Рогатинської міської ради, а також здійснити з 30.12.2021 нарахування і виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.