Справа № 380/20306/24
Суддя: Кондратюк Юлія Степанівна
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Львів

14 жовтня 2024 рокусправа № 380/20306/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кондратюк Ю.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови, -

У С Т А Н О В И В:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі третя особа), у якому просить:

- скасувати постанову від 16.09.2024 ВП № 74586977 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 10200,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під час виконання ВП № 74586977 прийнята постанова від 16.09.2024 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в розмірі 10200,00 грн за невиконання рішення суду у справі № 380/27359/23. Позивач стверджує, що судове рішення у справі №380/27359/23 виконано та здійснено з 01.07.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що пенсія неодноразово перераховувалась на виконання інших судових рішень.

З 01.03.2022 розмір пенсії обрахований на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 у справі № 380/15197/22, про зобов?язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.03.2022 перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році".

З 01.03.2023 розмір пенсії становив 32513,37 грн, який обрахований на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі № 380/12782/23, про зобов?язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.03.2022 перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році".

Зазначає, що відсутність в судовому рішенні кінцевої дати виплати пенсії, не породжує у відповідача обов?язку довічно здійснювати виплату пенсії, в розмірах, встановлених на виконання судового рішення. Такий обов?язок припиняється у разі зміни правового регулювання виплати зазначених соціальних виплат, оскільки судове рішення ґрунтувалось на попередніх нормах, які втратили чинність.

Отже, рішення виконано в межах покладених судом зобов`язань.

Ухвалою від 04.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 . Зобов`язано відповідача разом із відзивом на позовну заяву надати суду копії матеріалів виконавчого провадження № 74586977.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач відзиву на позов у встановлений строк не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

Третя особа пояснень не подала, в судове засідання не з`явилась, про яке повідомлена належним чином.

Зважаючи на особливості розгляду справ, передбачених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України), суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в письмовому провадженні.

З`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 380/27359/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати ОСОБА_1 з 01.07.2021 пенсію без обмеження її максимальним розміром із врахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

19.04.2024 позивач отримав постанову державного виконавця від 11.04.2024 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 380/27359/23, виданого Львівським окружним адміністративним судом 13.03.2024.

Позивач листом від 13.06.2024 за № 1300-5308-5/106282 повідомив відповідача про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у справі № 380/27359/23. Зазначив, що з 01.04.2024 загальний розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 становить 32513,37 грн. Доплата пенсії по рішенню суду за період з 01.07.2021 по 31.03.2024 становить 16000,00 грн, та буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

23.06.2024 на адресу ГУ ПФ України у Львівській області надійшла постанова від 21.06.2024 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

17.09.2024 на адресу позивача надійшла постанова ВП № 74586977 від 16.09.2024 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн з примусового виконання виконавчого листа № 380/27359/23 від 13.03.2024.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Змістом спірних правовідносин, які склалися між сторонами, є протиправність накладення штрафу за невиконання судового рішення в розмірі 10200,00 грн.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Завданням адміністративного судочинства України відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.п. 1, 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено початок примусового виконання рішення, зокрема:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (частина п`ята);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина шоста).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII).

Згідно з ч. 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частинами 1, 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Відповідно до ст. 32 Закону № 1404-VIII за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Судом з`ясовано, що спір у цій справі стосується виконання рішення суду щодо перерахунку та виплати з 01.07.2021 ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром із врахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Так, державний виконавець у оскаржуваній постанові про накладення штрафу стверджує, що відповідно до заяви стягувача від 16.08.2024, яка зареєстрована у відділі за вхідним № 11374 на виконання судового рішення № 380/27359/23, ГУ ПФУ при перерахунку пенсії нарахувало щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн лише з липня 2021 року по лютий 2022 року (за 8 місяців- 16000,00 грн), а з березня 2022 року по липень 2024 року включно (за 28 місяців - 56000,00 грн) доплата взагалі не була нарахована та протиправно застосовано обмеження виплати пенсії максимальним розміром, що підтверджується листом ГУ ПФУ від 04.07.2024 № 16944-17842/Ж-52/8-1300/24.

Судом встановлено, що позивач, виконуючи рішення суду від 15.01.2024 у справі № 380/27359/23, здійснив перерахунок пенсії позивача, починаючи з 01.07.2021 з урахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000,00 грн передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, однак з 01.03.2022 по 01.04.2024 не нарахував доплату в розмірі 2000,00 грн, що підтверджується розрахунком на доплату (а.с. 12).

Суд критично ставиться до покликань позивача, що відсутність в судовому рішенні кінцевої дати виплати пенсії, не породжує у відповідача обов?язку довічно здійснювати виплату пенсії, в розмірах, встановлених на виконання судового рішення з огляду на таке.

Суд звертає увагу, що у рішенні суду у справі №380/27359/23 встановлено право ОСОБА_1 на отримання пенсії з 01.07.2021 без обмеження її максимальним розміром із врахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Як видно зі змісту рішення, у ньому не зазначалась будь-яка гранична дата, до якої перерахунок пенсії стягувача повинен був проводитись без обмеження її максимальним розміром та з врахуванням щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, тобто зобов`язальна частина рішення суду містила початкову дату проведення перерахунку пенсії без зазначення часового обмеження в майбутньому.

Проте, не зважаючи на обґрунтованість та зрозумілість рішення суду у справі № 380/27359/23, позивач протиправно не нарахував доплату до пенсії в розмірі 2000,00 грн за період з 01.03.2022 по 01.04.2024 та обмежив розмір пенсії максимальним розміром, що є порушенням прав ОСОБА_1 .

Наведене свідчить про невиконання позивачем рішення суду без поважних причин та, як наслідок, про правомірність прийнятої державним виконавцем постанови від 16.09.2024 про накладення штрафу в сумі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні №74586977.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах не відповідає визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, тому у задоволенні позову потрібно відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи на висновок суду про відмову в задоволенні позову, а також ураховуючи положення ст. 139 КАС України, судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 255, 262, 287 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів; ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (79000, вул. Шашкевича, буд. 1, м. Львів, ).

Третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне рішення суду складено 14.10.2024.

СуддяКондратюк Юлія Степанівна