Справа № 147/1227/24
Суддя: Борейко О. Г.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 147/1227/24
Провадження № 2-а/147/10/24
У Х В А Л А

іменем України

17 жовтня 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької оболасті у складі

головуючого судді Борейко О. Г.,

із секретарем Чудак Г. І.,

за участі представника позивача - адвоката Лозінської В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2024 року позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд» із позовною заявою в якій просить:

- Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 5422 від 31.07.2024.

- Визнати протиправною і скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 5422 від 31.07.2024 щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

- Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року постановлено: позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без руху; повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправлення у п`ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали зазначених в ній недоліків (а.с. 19-20).

20 вересня 2024 року позивач на виконання вимог ухвали суду подав позовну заяву (уточнену), із виправленими недоліками (а.с. 22-31).

Позивач в заяві про усунення недоліків, щодо вимог ухвали суду про залишення позову без руху в частині відсутності доказів необізнаності про розгляд щодо позивача справи про адміністративне правопорушення, зазначено, що згідно з наказом №ПРЗ-000029 від 08.08.2024, позивач з 12.08.2024 06.09.2024, перебував у щорічній відпустці та у зв`язку з чим, протягом зазначеного часу перебував за місцем свого постійного проживання у с. Капустяни, Гайсинський район Вінницька область, тоді як поштове відправлення з постановою за №5422 від 31.07.2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшло, за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки виконуючи обов`язок щодо оновлення військовооблікових даних до 16.07.2024, саме цю адресу ним було повідомлено органам ТЦК і СП для здійснення листування. Оскільки, з 12.08.2024 - 06.09.2024, він був відсутній за вказаною вище адресою у м. Шаргород Вінницької області, отримати поштове відправлення за адресою: АДРЕСА_3 , до повернення 06.09.2024, він не міг. Відповідно до п. 73 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ №270 від 05.03.2009, інформація про надходження повідомлення про вручення поштового відправлення надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку. Повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім`ї про надходження поштового відправлення, поштового переказу адресат (одержувач) інформується у спосіб, визначений оператором поштового зв`язку. Позивач зазначає, що жодних повідомлень про наявність поштових відправлень він не отримував, а сам конверт з оскаржуваною постановою був ним виявлений у поштовій скриньці після повернення з відпустки. Будь-які документи про виклик його для розгляду справи про адміністративне правопорушення йому не надходили, копію протоколу про адміністративне правопорушення йому не вручали. Розгляд справи про адміністративне правопорушення за його відсутності підтверджується в тексті самої постанови. Повідомлення про вручення поштового відправлення (якщо таке було) надсилається відправнику, тобто в даному випадку відповідачу по справі. Таким чином, у позивача відсутні письмові докази щодо обізнаності про розгляд справи щодо нього і вручення йому постанови, оскільки такі документи йому вручені не були та саме з цих причин, відсутні. Також, звертаю увагу на те, що оскаржувана постанова №5422 від 31.07.2024, містить відповідні графи про отримання та місце для підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, які не заповнені, будь-які відмітки про відмову від отримання постанови даний документ не містить (а.с. 22-24).

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що позивач 06.09.2024 отримав постанову за №5422 від 31.07.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення на нього адміністративного стягнення, та саме 06.09.2024, ознайомився з її змістом, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутній не був, про час і місце розгляду справи посадовими особами центру комплектування і соціальної підтримки у будь-який спосіб не повідомлявся. З постановою за №5422 від 31.07.2024, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач категорично не погоджується. Однак, оскаржити у визначений законодавством 10 денний строк не міг, оскільки про факт винесення постанови обізнаний не був та копію вказаного документу до 06.09.2024 не отримував. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, вважає, що позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, оскільки він його пропустив з поважних причин, оскаржити оспорювану постанову своєчасно не міг, з об`єктивних причин, так як не був обізнаний про факт розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення (а.с. 25-29).

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 14 годину 00 хвилин 30 вересня 2024 року (а.с. 32).

Розгляд справи за клопотанням представника позивача відкладено на 15:00 годину 17 жовтня 2024 року.

04.10.2024 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_3 просить в задоволенні позову відмовити, як безпідставного. Зазначає, що постанова №5422 від 31.07.2024 про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП винесена згідно з нормами чинного законодавства. Крім того, стосовно оскарження вказаної постанови Позивач пропустив терміни, визначені чинним законодавством. Наголошує на тому, що спірна постанова від 31.07.2024 Позивачу була надіслана рекомендованою кореспонденцією за вих. №5423 від 31.07.2024. В свою чергу, Позивач копію постанови отримав особисто 14.08.2024, підтвердженням чого є копія листа з перевірки статусу відстеження. На думку відповідача поважних причин поновлювати термін звернення до суду Позивачеві немає. Також зазначає, що позивач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що він проставив власний підпис 23.07.2024 на протоколі, окрім того ОСОБА_1 отримав примірник вказаного протоколу. Зазначає також, що присутність особи під час розгляду справи за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не передбачає обов`язкової присутності особи з урахуванням положень ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 47-62).

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Повідомила, що строк на оскарження постанови відповідача пропущено з поважних причин, оскільки спірну постанову виявлено позивачем у поштовій скринці 06.09.2024 після повернення з відпустки, а тому просить його поновити. Представник позивача зазначила, що позивач не отримував жодного повідомлення, більше того він не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відносно нього, та не був присутній під час розгляду протоколу, про що зазначено і у самій оскаржуваній постанові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак одночасно із відзивом подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заслухавши представника позивача, враховуючи обставини, встановлені при дослідженні матеріалів справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, встановлення всіх обставин у справі, на які посилаються позивач та які повинні бути враховані судом при вирішенні процесуального питання, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 20 КАС України передбачено, що місцевим судам як адміністративним судам підсудні, в тому числі, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, вказаною нормою закону безальтернативно визначено, що оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №5422 від 31.07.2024, відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вбачається, що її винесено 31.07.2024.

Таким чином з урахуванням положень ч. 2 ст. 286 КАС України, якою унормовано особливості подання заяв по суті справи в окремих категоріях адміністративних справ, початок обрахунку десятиденньго строку на оскарження постанови суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності розпочинається з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), у цій справі 31.07.2024.

Варто також зазначити, що з письмових доказів, наданих суду позивачем, та відповідачем, а саме із супровідного листа ІНФОРМАЦІЯ_1 №5423 від 31.07.2024, вбачається, що ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) направлялася копія постанови №5422 від 31.07.2024 (а.с. 14, 59, 60).

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності самостійно визначає спосіб захисту. В даному випадку позивачем обрано спосіб захисту оскарження постанови до Тростянецького районного суду Вінницької області. Із позовом до суду позивач звернувся через систему «Електронний суд» 16.09.2024.

Причину пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач обґрунтовував тим, що оскаржити у визначений законодавством 10 денний строк не міг, оскільки про факт винесення постанови обізнаний не був та копію вказаного документу до 06.09.2024 не отримував. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, вважає, що позивачу необхідно поновити строк для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, оскільки він його пропустив з поважних причин, оскаржити оспорювану постанову своєчасно не міг, з об`єктивних причин, так як не був обізнаний про факт розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення.

Водночас у позовній заяві позивач зазначив, що 19.07.2024 о 09:00 год. ОСОБА_1 особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки також є військовозобов`язаним та доповів уповноваженим працівникам центру комплектування та соціальної підтримки, надавши для ознайомлення підтверджуючі документи, а саме щодо належного виконання обов`язків покладених на нього згідно з розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_4 №4733 від 11.07.2024, а саме здійснив оповіщення військовозобов`язаних працівників підтприємства, вжив заходів з метою надання можливості працівникам прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, не зважаючи на вказане щодо співробітники відповідача щодо нього склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, копію протоколу про адміністративне правопорушення позивачу вручено не було. Під час перебування у приміщенні другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу співробітниками відповідача, які стверджували, що це «проста формальність» надали позивачу для підпису незаповнений бланк невідомого документу з яким позивач «нібито» ознайомився. Пояснення ОСОБА_1 про причини неявки інших військовозобов`язаних до відповідача до уваги взяті не були. В той же час, позивач повідомив, що всі вимоги розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №4733 від 11.07.2024, виконав у повному обсязі. Забезпечити явку працівників підприємства до центру комплектування і соціальної підтримки він не мав можливості, оскільки у нього як у керівника підприємства відсутні будь-які законні повноваження на здійснення забезпечення примусової явки. Розгляд справи про адміністративне правопорушення не відбувався у присутності позивача, про дату і час розгляду у будь-який спосіб ОСОБА_1 не повідомлявся тому був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, при розгляді даної справи.

Десятиденний строк з моменту винесення постанови (31.07.2024) сплив 10.08.2024 (враховуючи, що 10.08.2024 це вихідний день, наступним робочим днем є 12.08.2024).

Представник позивача в судовому засіданні не змогла навести доводів про неможливість звернення до суду в межах строків, передбачених ст. 286 КАС України. Та не надала жодних доказів про об`єктивні причини, які перешкоджали позивачу ознайомитися зі спірною постановою раніше, як 06 вересня 2024 року.

В той час, як день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це підтверджений належними та допустимими доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів (постанова Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 420/13281/20).

Більше того суду надано докази на підтвердження особистого отримання ОСОБА_1 копії постанови №5422 від 31.07.2024, 14.08.2024, а саме світлокопія конверта адресованого ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 та роздруківка відслідкування трекінгу рекомендованого поштового відправлення за №103 (а.с. 60, та зворот а.с. 60).

Десятиденний строк звернення до суду, з моменту отримання ОСОБА_1 спірної постанови (14.08.2024) сплив 24.08.2024 (враховуючи, що 24.08.2024 це вихідний день, наступним робочим днем є 26.08.2024), однак до суду позивач звернувся лише 16.09.2024.

Суд ставиться критично до твердження представника позивача про те, що ОСОБА_1 не був обізнаний про факт розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення, оскільки це суперечить наданим суду письмовим доказам.

Суд зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення складеного 23.07.2024 працівником ІНФОРМАЦІЯ_4 , (а.с. 53-54) вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про складання вказаного протоколу та про його розгляд о 16:00 годині 31.07.2024 в кабінеті № НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 особисто отримав копію протоколу та вказав, у поясненнях що "По суті пояснюю чому ненадається відповідь на розпорядження, тому що жнива ідуть в повному обсязі. Зі слів бухгалтера ОСОБА_2 відповідь вона надала до чергового 22.07.2024", про що свідчить його підпис. Водночас ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 з будь-якими заявами або клопотаннями не звертався.

Зі змісту листа-пояснення начальнику ІІ відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 від директора СТОВ Подільська Зоря ОСОБА_1 випливає, що його зареєстровано 22.07.2024 за вх. №4678 (а.с. 55).

Підсумовуючи наведене вище, можна дійти висновків, що з копії наданої представником позивача поштового конверта вбачається, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної постанови не пізніше серпня 2024 року, разом з тим, звернувся до суду позивач лише у вересні 2024 року.

Доводи позивача про те, що під час перебування у приміщенні другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу співробітниками відповідача, які стверджували, що це «проста формальність» надали позивачу для підпису незаповнений бланк невідомого документу з яким позивач «нібито» ознайомився не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 10 листопада 2022 року (адміністративне провадження №К/9901/10502/20) процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (ч.2 ст.44 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Окрім цього, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 8 КАС України, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображенні і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення у справі "Устименко проти України", ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення.

Причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: це обставина, або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка попустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; цю обставину підтверджено допустимими засобами доказування.

Зазначена правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду, у справі №500/1912/22.

Отже, з огляду на викладене суд дійшов висновку, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом визнаються неповажними, оскільки вони не зумовлені особливими і непереборними обставинами, які б дали суду підстави для поновлення строку оскарження постанови від 31 липня 2024 року до суду. Водночас суд бере до уваги, принцип правової визначеності, та вважає, що у цьому конкретному випадку відсутнє порушення статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року.

Таким чином, позивач пропустив строк звернення до суду та не навів обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які би зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлений судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 241 КАС України встановлено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Керуючись статтями 2, 5, 72-77, 122-123, 243-246, 250, 286, 293 КАС України, статтями 288-289 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №5422 від 31.07.2024 - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 18 жовтня 2024 року

Суддя О. Г. Борейко