Справа № 140/7940/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року ЛуцькСправа № 140/7940/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач 2) про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у застосуванні із 25.02.2022 та з 30.06.2022 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 при нарахуванні капітану медичної служби ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату капітану медичної служби ОСОБА_1 з 25.02.2022 по 30.06.2022 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 з урахуванням виплачених сум; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , які полягають у застосуванні із 01.07.2022 та з 27.04.2024 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 при нарахуванні капітану медичної служби ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату капітану медичної служби ОСОБА_1 з 01.07.2022 по 27.04.2024 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023 з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 25.02.2022 по 27.04.2024 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 (далі - в/ч НОМЕР_2 ) та в/ч НОМЕР_1 .

Зазначає, що посадовий оклад, оклад за військовим званням та інші похідні види грошового забезпечення, в тому числі допомога на оздоровлення, нараховані і виплачені у зв`язку із проходженням служби та звільненням із неї, обчислені виходячи з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.0218.

Вказує, що в період з 25.02.2022 по 30.06.2022 виплата грошового забезпечення здійснювалась відповідачем 1, а в період з 01.07.2022 по 27.04.2024 відповідачем 2.

На переконання представника позивача, згідно із Постановою КМУ №704, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

На підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, саме з 30.01.2020 змінився нормативно-правовий підхід, та військовослужбовці знову отримали право на збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військове звання, а отже, і грошового забезпечення, у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Крім того, розмір грошової допомоги для оздоровлення також була розрахована та виплачена позивачу відповідачем не відповідно до вимог розрахованого на підставі посадового окладу із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 1 січня календарного року.

Враховуючи те, що з 25.02.2022 відповідачами при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача притиправно не враховано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на січень 2022 року, як розрахункову величину, а з 01.01.2023 - січень 2023 року, ними ж протиправно виплачено вищевказані види грошового забезпечення без урахуванням відповідних величин, у зв`язку із чим просить такі дії визнати протиправними та адміністративний позов задовольнити (арк. спр. 1-7).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 14.08.2024 №274юс представник відповідача 1 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 у відповідність до змін, що були внесені в п. 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)».

Примітки за своїм змістом та призначенням не є нормою права, а лише роз`яснюють механізм (формулу) обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням (арк. спр. 30-31).

На адресу суду 22.08.2024 надійшов відзив від представника в/ч НОМЕР_1 , у якому останній позовних вимог не визнав та зазначив, що листом Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 14.11.2023 №220/13/7642 в межах асигнувань, які виділялися на утримання Збройних Сил України у 2020-2023 роках, Міністром оборони України були встановлені оклади за військовим званням та посадові оклади за відповідними посадами, які визначені з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1 762,00 грн і станом на сьогодні не змінювалися. Аналогічні за змістом відомості викладені у листі Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 13.10.2023 № 423/6682.

Отже, переконаний, що виплата позивачу усіх складових його грошового забезпечення з 01.07.2022 по 19.05.2023 здійснювалася відповідачем 2 правомірно, із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018.

Щодо постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 вказує, що така не впливає на порядок та процедуру проведення перерахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, тому не створює підстав для здійснення відповідного перерахунку.

Вказує, що посилання ОСОБА_1 на відсутність в Законах України Про державний бюджет на 2022 рік та Про Державний бюджет на 2023 рік застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення грошового забезпечення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 та 2023 років є безпідставними, оскільки такі законодавчі акти не є предметом правового регулювання порядку виплати військовослужбовцям грошового забезпечення.

Також в період з 20.05.2023 по 27.04.2024 виплата позивачу грошового забезпечення здійснювалась відповідачем 2, виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим званням в сумі 1762 гривні, тобто у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, пункту 4 постанови КМУ №704 від 30.08.2024 (в редакції постанови КМУ від 12.05.2023 №481), а також керівних документів Міністерства оборони України, зокрема, згідно листа Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 14.11.2023 №220/13/7642, яким передбачено, що з 20.05.2023 розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

З наведених підстав просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (арк. спр. 35-39).

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 25).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №1, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_4 , зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення (арк. спр. 47).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 29.03.2024 №91 (по стройовій частині), капітана медичної служби ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 20.02.2024 №48 на посаду начальника медичного пункту 1лецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , вважати таким, що з 29.03.2024 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3520 грн на місяць, шпк «старший лейтенант медичної служби» (арк. спр. 43).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 27.04.2024 №31 (по стройовій частині), капітана медичної служби ОСОБА_1 , начальника медичного пункту 1 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 17.04.2024 №109 з військової служби у відставку за підпунктом «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) та 27.04.2024 виключено зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 , та усіх видів забезпечення (арк. спр. 50).

Розпорядженням Міністерства оборони України від березня 2018 року №116/14/1/733, відповідно до Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.03.2018, зараховано військові частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 на фінансове забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (арк. спр. 48).

Листом Міністерства оборони України, відповідно до рішення Міністерства оборони України від 13.06.2022 №12653/з про включення Командування Сил територіальної оборони до мережі розпорядників коштів та окремого доручення Міністерства оборони України від 02.03.2022 №248/1200 щодо надання права начальнику фінансового органу розпорядника коштів другого ступеня зараховувати військові частини на фінансове забезпечення до інших військових частин та з метою оптимізації фінансового забезпечення військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України, запропоновано зарахувати на фінансове забезпечення з 01.07.2022, серед інших, в/ч НОМЕР_2 до в/ч НОМЕР_1 (арк. спр. 49).

З довідки Начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера в/ч НОМЕР_9 від 19.08.2024 №144 убачається, що позивач, був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації в період дії воєнного стану відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 25.02.2022 №1 на посаду начальника медичної служби - начальника медичного пункту в/ч НОМЕР_2 , що відповідає 17 тарифному розряду. З 29.03.2024 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 91 від 29.03.2024 переведений на посаду начальник медичного пункту, що відповідає 13 тарифному розряду. Грошове забезпечення ОСОБА_1 виплачувалось відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Магістерством оборони України від 07.06.2018 №260, з урахуванням вимог пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 (далі - постанова №704 від 30.08.2017) і а додатків до неї № 1 та № 14. а саме:

посадовий оклад в розмірі 4090,00 грн (за період з 01.07.2022 по 28.03 2024), 3520,00 грн (за період з 29.03.2024 по 27.04.2024) відповідно до додатку №1 постанови №704 від 30.08.2017);

оклад за військовим званням «капітан» в розмірі 1270,00 грн, визначеним у додатку 14 до постанови №704 від 30.08.2017;

надбавка за вислугу років у розмірі 25%, посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням за період з 01.07.2022 по 17.10.2022 та 30% за період з 18.10.2022 по 27.04.2024;

щомісячна премія складала: з 01.07.2022 по 31.12.2022 - 163% від посадового окладу (відповідно до рішення Міністра оборони України від 04.03.2022 №248/1210), з 01.01.2023 по 31.01.2023 - 168% від посадового окладу, з 01.02.2023 по 28.03.2023 - 420%, з 29.03.2024 по 27.04.2024 - 467% від посадового окладу (відповідно до окремого доручення Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з);

надбавка за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (згідно з рішенням Міністра оборони України від 25.02.2022 №248/1210).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. розпорядження Міністра оборони України від 07.03.2022 №248/1217, наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44 виплачувалась додаткова винагорода на період дії воєнного стану в розмірі 30000 грн або 100000 грн пропорційно у розрахунку на місяць залежно від виконання бойових (спеціальних) завдань.

У 2022 році військовослужбовцю ОСОБА_1 була виплачена матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік в розмірі окладу за військовим званням в сумі 1270,00 грн (наказ Міністерства оборони України від 06.03.2022 №83).

В березні 2023 року виплачена грошова допомога на оздоровлення за 2023 рік в розмірі в розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 29084.20 грн.

При звільненні ОСОБА_1 виплачено: грошове забезпечення за період 01.04.2024 - 27.04.2023; додаткова винагорода під час дії воєнного стану за період 01.04.2024 - 27.04.2023; грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення в сумі 26683,10 грн; компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки: за 2022 рік - 15 діб; за 2023 рік - 20 діб; за 2024 рік 30 діб (відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»); компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2023 рік - 14 діб; за 2024 рік - 14 діб (відповідно до пункт у 12 частини першої статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту); одноразову грошову допомогу у разі звільнення в розмірі 100% місячного грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у ра н звільнення з військової служби (арк. спр. 54-57).

ОСОБА_1 , уважаючи дії відповідачів, щодо застосування розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Кабінету Міністрів України 30.08.2017 затверджено постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова №704).

Пункт 4 Постанови №704, в редакції, чинній на день її прийняття, визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Кабінет Міністрів України 21.02.2018 прийняв Постанову №103 (набрала чинності 24.02.2018), якою внесено зміни до Постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 6 Постанови №103).

На момент набрання чинності Постановою №704 (01 березня 2018 року) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови №103.

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови №704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Також пунктом 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII встановлена заборона використання мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення розміру посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Тобто, згідно із внесеними змінами розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням як складових грошового забезпечення став розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року, який був сталою незмінною величиною. При цьому мінімальна заробітна плата для розрахунків розмірів цих окладів не застосовувалася взагалі.

Спірність питання у цій справі полягає у правомірності дій відповідача щодо обчислення та виплати позивачу у період з 25.02.2022 по 27.04.2024 грошового забезпечення (основних та щомісячних додаткових видів, одноразових додаткових видів) з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, обчислених із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року (тобто 1762,00 грн), а не з розміру прожиткового мінімуму станом на 01 січня календарного року виплати (станом на 01.01.2022, 01.01.2023 та 01.01.2024).

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до статті 6 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.

Частиною другою статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Звідси слідує, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями встановлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Суд зауважує, що Закон України 02.12.2021 №1928-IX «Про Державний бюджет України» на 2022 рік, Закон України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та Закон України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік» не містить застережень, щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, у 2022 - 2024 роках не містять, на відміну від пункту 8 розділу Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік», яким передбачено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01.01.2018.

Згідно з приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом враховано правові висновки Верховного Суду у постанові від 02 серпня 2022 року у справі №440/6017/21 в частині застосування норм права щодо розрахункової величини для визначення посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням згідно з Постановою №704. Так Верховний Суд сформулював висновок, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік, у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів. При цьому, Верховний Суд звернув увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 у справі №400/6214/21 (за позовом військовослужбовця до військової частини у спорі щодо незастосування відповідачем при визначенні посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до пункту 4 Постанови №704 розрахункової величини - розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (на 2020, 2021 рік)) дійшов таких же висновків.

Також у постанові від 15.09.2023 у справі № 420/6572/22 Верховний Суд зазначив, що з 01.01.2020 розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови №704. Тобто, з 29.01.2020 (з дати набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18) діє пункт 4 Постанова №704 щодо розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням в редакції, яка була чинна до набрання чинності Постановою №103.

При цьому встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

У цій справі судом встановлено, що у спірному періоді (у 2022 - 2024 роках) ОСОБА_1 грошове забезпечення виплачувалося з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, які розраховані згідно з Постановою №704, виходячи з розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 року (1762,00 грн.), про що відповідачами не заперечується та підтверджується картками особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2022-2024 роки (арк. спр. 44-46).

Статтею 7 Закону України від 07.12.2017 №2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб з 01 січня 2018 року - 1762 гривні.

Натомість Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня - 2481 гривні, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня - 2684 гривні, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня - 3028 гривні.

Відповідно до пункту 2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260), грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням.

За змістом пункту 1 розділу VІ Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за особливості проходження служби в розмірах до 100 відсотків посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років залежно від складності та важливості виконуваних обов`язків.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу XVI Порядку № 260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Згідно з пунктами 1, 6 розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (пункт 1 розділу XXIV Порядку № 260).

Суд зазначає, що як основні, так і щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, залежать від посадового окладу та окладу за військовим званням.

З огляду на наведені вище положення нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, правові висновки Верховного Суду (у подібних правовідносинах) суд у цій справі дійшов висновку, що при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 відповідачі протиправно не врахували розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня календарного року (станом на 01.01.2022 та 01.01.2023) як розрахункової величини, що призвело до виплати грошового забезпечення, інших виплат у меншому, ніж належить, розмірі.

Щодо періоду з 01 січня 2023 року по 27.04.2024, суд зазначає наступне.

Пунктом 2 Постанови № 481 від 12.05.2023 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704» внесена зміна до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), викладено абзац 1 в такій редакції:

«Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отже, пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка визначала застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, був застосовним до 19.05.2023.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що грошове забезпечення позивача за період з 25.02.2022 по 19.05.2023 повинно було визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, а не на 01.01.2018, що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині.

З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , шляхом визнання протиправних дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які полягають у застосуванні з 25.02.2022 по 30.06.2022 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу з 25.02.2022 по 30.06.2022 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, з урахуванням виплачених сум; визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 , які полягають у застосуванні з 01.07.2022 по 19.05.2023 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби; зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.07.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 та 01.01.2023, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_11 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_12 ) про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у застосуванні з 25 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року по 30 червня 2022 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у застосуванні з 01 липня 2022 року по 19 травня 2023 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 липня 2022 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення та інших виплат, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року та 01 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович