Справа № 420/23754/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно-стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 РАС, А4408, 47 КП3, 87 СВ, 88 PB, A4014, A2246, 12 OCPM, 11 BM, A2727, 501 PТВ, 502 РТВ, 21 УРС, A4288, 67 PTB, A4414, A4033 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно-стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 РАС, А4408, 47 КП3, 87 СВ, 88 PB, A4014, A2246, 12 OCPM, 11 BM, A2727, 501 PТВ, 502 РТВ, 21 УРС, A4288, 67 PTB, A4414, A4033 щодо не прийняття рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання ОСОБА_1 , шляхом виключення квартири із числа службової за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 , A0344, управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно- стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 PAC, A4408, 47 КП3, 87 PB, 88 PB, A4014, A2246, 12 OCPM, 11 BM, A2727, 501 PTB, 502 РТВ, 21 УРС, А4288, 67 РТВ, А4414, А4033 прийняти рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання ОСОБА_1 , шляхом виключення квартири із числа службової за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видання наказу командира військової частини про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання, не направлення цього наказу разом із затвердженим командиром військової частини протокола засідання житлової комісії військової частини та обліковою справою до Одеського квартирно-експлуатаційного управління (; адреса: АДРЕСА_2 ); зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання та направити цей наказ разом із затвердженим командиром військової частини протоколом засідання житлової комісії військової частини та обліковою справою ОСОБА_1 до Одеського квартирно-експлуатаційного управління.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 23.07.2010 вона, як військовослужбовець, отримала ордер на службове жиле приміщення із сім`єю 2 осіб на право заняття службового жилого приміщення жилою площею 32,70 кв.м. В квітні 2012 р. позивачку звільнено у відставку за ч. 6 пп. «б» (за станом здоров`я). В 2024 р. позивачка отримала статус інваліда армії ІІ групи. В березні 2023 р. позивачка звернулася із заявою до командира в/ч НОМЕР_1 про зарахування її та її сина на облік, як осіб, які потребують забезпечення житлом у позачергову чергу у зв`язку із звільненням позивачки з військової служби за станом здоров`я та зарахувати у першочергову чергу у зв`язку з пільгою інвалід армії ІІ групи. Також позивачка звернулася із заявою до командира в/ч НОМЕР_1 про дозвіл на виключення з числа службових квартир, на яку в 2010 р. отримала ордер. За результатами розгляду першої заяви комісією постановлено зарахувати позивачку у списки осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень з 05.04.2024. По другому питанню постановлено розглянути його після прийняття відповідних рішень керівництвом МОУ, зважаючи на рішенням Міністра оборони України від 04.11.2022 № 2551/з/5, яким заборонено вчиняти будь-які дії щодо забезпечення сімей військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку житлом для постійного проживання шляхом виключення квартир, в яких вони проживають, з числа службового житла МОУ, за винятком сімей військовослужбовців, що загинули (померли) або пропали безвісті; та перевищенням площі квартири граничного розміру за кількістю кв.м. для сім`ї з двох осіб. Наказом командира військової частини № 54 від 05.04.2024 затверджено та продубльовано рішення об`єднаної житлової комісії. Отже відповідачі фактично відмовилися розглядати питання щодо забезпечення позивачки житловим приміщенням для постійного проживання шляхом виключення квартири із числа службової на невизначений строк, що на переконання позивачки є протиправною бездіяльністю.

Ухвалою судді від 12.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27.08.2024 до суду від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що рішенням заступника Міністра оборони України - № 2551/з/5 від 04.11.2022 в умовах повномасштабної війни РФ проти України чітко вказано нагальність питання забезпечення постійним житлом членів сімей визначеної категорії військовослужбовців. Після завершення бойових дій має бути проведена інвентаризація житлового фонду із урахуванням руйнувань внаслідок збройної агресії РФ. Відповідно вищезазначеного рішення від 04.11.2022 № 2551/з/5 заборонено вчиняти будь які дії щодо забезпечення сімей військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби у запас або у відставку житлом для постійного проживання шляхом виключення квартир, в яких вони проживають, з числа службового житла Міністерства оборони України, за винятком сімей військовослужбовців, які загинули, або пропали без вісті. Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 2 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею, але не більше 13,65 квадратних метрів житлової площі на одну особу за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Службова квартира за адресою: АДРЕСА_1 (згідно ордеру на службове житлове приміщення серія ПР № 1862 від 23.07.2010, виданого Приморською районною державною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради) має житлову площу 32,70 кв. метрів, що перевищує норму забезпечення жилою площею на одну особу, (згідно статті 47 Житлового Кодексу України норма жилої площі на одну особу в Україні становить 13,65 кв. метрів на одну особу). Враховуючи те, що склад родини Позивача становить дві особи то норма жилої площі складає (2х13.65=27,30 кв. метрів), а перевищення жилої площі у даному випадку складає 5,40 кв. метри. Позивачу не відмовлено у одержанні житлового приміщення для постійного проживання шляхом його виключення з числа службового, а лише зазначено, що питання щодо забезпечення Позивача зазначеним житловим приміщенням буде розглянуто після прийняття відповідних рішень керівництвом Міністерства оборони України. Об`єднана житлова комісія військової частини НОМЕР_1 та військова частина НОМЕР_1 не являються належним відповідачем по даній справі, оскільки не є власниками вищезазначеної службова квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а власником зазначеної квартири є Міністерство оборони України.

Відповідь на відзив від позивача до суду не надійшла.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 23 липня 2010 року ОСОБА_1 , як військовослужбовець, на підставі розпорядження № 696 від 23.07.2010 отримала ордер на службове жиле приміщення №1862 серія ПР із сім`єю з 2 (двох) осіб на право заняття службового жилого приміщення жилою площею 32.70 кв.м., що складається з 2 кімнат в квартирі за адресою АДРЕСА_1 . В відомостях про склад сім`ї зазначено її сина - ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 03.04.2012 №4-кс позивачку звільнено у відставку за частиною 6, пункт «б» (за станом здоров`я).

Згідно з вищевказаним наказом вислуга років у ЗС на 03.04.2012 ОСОБА_1 складає: календарна - 22 роки 10 міс. 06 дн., трудовий стаж 8 років 00 міс. 08 дн., загальна вислуга - 30 років 10 міс. 14 дн.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №837703 від 21.11.2023 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності: захворювання, так, пов`язані з проходженням військової служби; безстроково.

У зв`язку з цим, позивачка отримала пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 від 13.02.2024, з зазначенням 2 гр. інвалідність армії.

21.03.2024 ОСОБА_1 звернулась з заявою до командира в/ч НОМЕР_1 про зарахування її та її сина на облік, як осіб, які потребують забезпечення житлом у позачергову чергу у зв`язку зі звільненням позивачки з військової служби за станом здоров`я та зарахувати у першочергову чергу у зв`язку з пільгою інвалід армії 2 групи.

Також, 21.03.2024 ОСОБА_1 звернулась з заявою до командира в/ч. НОМЕР_1 в якій просила дозволу на виключення з числа службових квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Протоколу № 4 від 05 квітня 2024 року засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно-стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 PAC, A4408, 47 КП3, 87 PB, 88 PB, A4014, A2246, 12 ОСРМ, 11 ВМ, A2727, 501 PTВ, 502 РТВ, 21 УРС, А4288, 67 PTB, A4414, A4033 пунктом 4 порядку денного розглядалась заява старшого матроса у відставці ОСОБА_1 про зарахування її з сином на облік осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, у зв`язку зі звільненням її у відставку за станом здоров`я; та про зарахування на облік осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, як інваліда ІІ групи (безстроково).

За результатами розгляду заяви було постановлено: «...Зарахувати старшого матроса у відставці ОСОБА_1 у списки осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень з 05.04.2024 року, у зв`язку зі звільненням її з військової служби у відставку за статтею 26 частини 6 пункту «б» (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.04.2012 року № 4-КС (по особовому складу) та зарахувати у списки осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень з 05.04.2024 року, у зв`язку з набуттям пільги - інвалід ІІ групи (безстроково), на підставі довідки МСЕК серія 12 ААГ № 837703 від 21.11.2023 року, зі складом сім`ї 2 особи (вона, син-1992 р. н.)...».

Відповідно до витягу з Протоколу № 4 від 05 квітня 2024 року засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно-стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 PAC, A4408, 47 КП3, 87 PB, 88 PB, A4014, A2246, 12 ОСРМ, 11 BM, A2727, 501 PTВ, 502 РТВ, 21 УРС, А4288, 67 PTB, A4414, А4033 пунктом 5 порядку денного розглядалась заява старшого матроса у відставці ОСОБА_1 про надання їй дозволу на виключення з числа службових двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона отримала у 2010 році, в зв`язку зі звільненням за станом здоров`я та набуттям пільги інвалід ІІ групи (безстроково).

За результатами розгляду заяви було постановлено наступне: «...Повідомити, старшого матроса у відставці ОСОБА_1 , що згідно Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380 на підставі пункту 2 розділу VII (надання житлових приміщень для постійного проживання) житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею, але не більше 13,65 кв.м. житлової площі на одну особу за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Службова квартира за адресою АДРЕСА_1 (згідно ордеру на службове жиле приміщення серія ПР № 1862 від 23.07.2010 року, виданого Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської Ради) має жилу площу 32,70 кв. м., що перевищує норму забезпечення жилою площею на одну особу (стаття 47 Житлового Кодексу України - норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 кв.м на одну особу). Склад родини дві особи, з розрахунку: 32,70 кв.м / 2 особи = 16,35 кв.м на одну особу.

Разом з цим, повідомити, що відповідно до рішення заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 року № 2551/3/5 заборонено вчиняти будь-які дії щодо забезпечення сімей військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби в запас або у відставку житлом для постійного проживання шляхом виключення квартир, в яких вони проживають, з числа службового житла Міністерства оборони України, за винятком сімей військовослужбовців, що загинули (померли) або пропали безвісті.

Враховуючи вищезазначене, питання щодо забезпечення старшого матроса у відставці ОСОБА_1 житловим приміщенням для постійного проживання шляхом виключення квартири із числа службової, буде розглянуто після прийняття відповідних рішень керівництвом Міністерства оборони України...».

Зазначені рішення об`єднаної комісії затверджені наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 54 від 05.04.2024 «Про оголошення рішення об`єднаної житлової комісії», в якому продубльовано рішення, що викладені у протоколах від 05.04.2024.

Зважаючи на допущення відповідачами протиправної бездіяльності, яка полягає у неприйнятті житловою комісією рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання та затвердження наказом командира військової частини проколу засідання об`єднаної житлової комісії, внаслідок чого відкладено порушене позивачкою питання на невизначений строк, вона звернулася до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації. Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Статтею 125 Житлового Колексу України передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла.

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року (далі - Порядок), а саме пунктом 3 встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відтак, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями на сьогодні передбачено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

У пункті 8 Порядку встановлено механізм виключення житлового приміщення з числа службового, передбачено, що виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно- експлуатаційного органу.

Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція № 380, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Розділу I Інструкції № 380 ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Пунктом 10 Розділу VII Інструкції № 380 передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Відтак, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що для виключення квартири з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей постійним житлом, мають бути виконані умови, а саме: військовослужбовець має мати вислугу на військовій службі 20 років і більше, це правило стосується, також осіб, звільнених з військової служби за станом здоров`я; особа має перебувати на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов; не приймати участь в приватизації.

Судом встановлено, що позивач звільнена з військової служби за станом здоров`я, після чого отримала статус інваліда 2 групи армії, має вислугу років більше 22 років, перебуває на квартирному обліку та в черзі на першочергове отримання житла, забезпечена службовим житлом - двокімнатною квартирою : АДРЕСА_1 , в якій проживає разом з сином, право на приватизацію та членами її сім`ї використано не було.

Таким чином, у позивачки наявні усі визначені умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивачка, з числа службового та забезпечення для постійного проживання у встановленому порядку.

Як вже зазначалося, військовослужбовці, що забезпечені службовими житловими приміщеннями мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього Розділу VII Інструкції № 380.

Так, відповідно до п.3 розділу VІІ Інструкції № 380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Згідно з п. 4 розділу VІІ Інструкції на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Пунктом 5 розділу VІІ Інструкції визначено, що для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Згідно з п. 6 розділу VІІ Інструкції ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Відповідно до п. 7 розділу VІІ Інструкції затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

З огляду на матеріали справи, на засіданні об`єднаної житлової комісії в/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно-стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 РАС, А4408, 47 КП3, 87 СВ, 88 PB, A4014, A2246, 12 OCPM, 11 BM, A2727, 501 PТВ, 502 РТВ, 21 УРС, A4288, 67 PTB, A4414, A4033, оформлене протоколом № 4 від 05.04.2024, не погоджено надання квартири позивачці для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири за адресою: АДРЕСА_1 , із посиланням на рішення ЗМОУ від 04.11.2022 № 2551/з/5. Зокрема, комісією не прийнято ні рішення про задоволення заяви, ні рішення про відмову в задоволенні заяви. Натомість, у рішенні викладена підстава для відкладення розгляду порушеного позивачкою питання до видання МОУ відповідних актів.

В свою чергу, рішення заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 № 2551/з/5 за своєю суттю є листом (відповіддю на лист № 503/7632 від 25.10.2022 Начальника Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України) та має рекомендаційний характер.

Вказаним листом лише пропонується подавати до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) пропозиції щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті, як виняток у зв`язку із неможливістю надання іншого житла.

Цей лист не містить будь-яких заборон щодо розгляду пропозицій щодо надання житла військовослужбовцям та членам їх сімей для постійного проживання шляхом виключення з числа службових.

Більш того, лист заступника Міністра оборони від 04.11.2022 № 2551/з/5 не суперечить рішенню Міністра оборони України від 26.09.2022 № 20241/з/3 щодо продовження встановленим порядком, відповідно до чинного законодавства, розгляд пропозицій із забезпечення військовослужбовців житлом для постійного проживання шляхом виключення його зі службового фонду Міністерства оборони України, яке є чинним та підлягає виконанню.

Разом з тим, у відповідності до ст. 15 Закону України Про центральні органи виконавчої влади, міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Відтак, лист заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 № 2551/з/5 не є наказом міністра, який обов`язковий до виконання, отже посилання відповідача як на підставу для тимчасового (на невизначений час) непогодження надання квартири для постійного проживання позивачу та членам її сім`ї шляхом виключення з числа службових квартири є безпідставним.

При цьому, об`єднана комісія не надала суду доказів на підтвердження обґрунтованості непогодження зняття статусу "службове" з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення ОСОБА_1 та членів її сім`ї постійним житлом.

У свою чергу, таке непогодження обмежує права позивачки на забезпечення житлом, гарантовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Позивачка фактично позбавлена можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За таких обставин, прийняте рішення об`єднаної комісії та бездіяльність щодо не прийняття рішення по суті порушеного питання не відповідають вимогам обґрунтованості та вмотивованості, та не ґрунтуються на приписах законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 245 КАС України у разі скасування, зокрема, індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

У контексті наведеного, суд зауважує, що прийняття рішення про погодження надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових належить до повноважень Комісії з контролю за забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, які є дискреційними.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

З урахуванням повноважень суду, що визначені статтею 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач з урахуванням його правової оцінки наданої судом у рішенні.

Таким чином, враховуючи те, що повноваження комісії у даній справі є дискреційними, належним способом захисту порушеного права позивача у даних спірних правовідносинах є зобов`язання комісії повторно розглянути заяву позивачки щодо погодження питання зняття статусу «службове» з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення ОСОБА_1 та членів її сім`ї постійним житлом, з урахуванням висновків суду.

За викладених вище обставин, позовні вимоги, які пред`явлені до Військової частини НОМЕР_1 з приводу невидання наказу командира військової частини про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання, ненаправлення цього наказу разом із затвердженим командиром військової частини протоколу засідання житлової комісії військової частини та обліковою справою до Одеського квартирно-експлуатаційного управління є передчасними, оскільки встановленим порядком командир військової частини затверджує протокол засідання житлової комісії військової частини, виконуючи суто формальну роль в процесі надання житлових приміщень для постійного проживання.

Крім того, рішення щодо відмови позивачці в забезпеченні житловим приміщенням для постійного проживання шляхом виключення квартири із числа службових у контексті перевищення норм забезпечення жилою площею на одну особу Комісією з контролю, не зважаючи на відображення цієї інформації в протоколі № 4 від 05.04.2024, фактично не приймалося, а тому в цьому аспекті спір між сторонами відсутній (відсутній предмет спору у вигляді відповідного акту індивідуальної дії, в основу якого б уповноваженим органом були покладені такі підстави). У зв`язку із цим суд не вбачає наразі підстав для оцінки відповідної аргументації позивача, оскільки в спірних правовідносинах ці обставини не знайшли свого відображення у вигляді відповідного рішення про відмову в погодженні надання постійного житла. Фактично комісією не прийнято жодного рішення по суті порушеного позивачкою питання, що оформлено рішенням, за яким розгляд заяви позивачки відбудеться після видання МОУ відповідних актів, оцінка чому надана судом вище.

Гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає право сторін, що беруть участь у справі, представляти будь-які зауваження, які вони вважають доречними до їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (рішення у справі "Artico v. Italy", заява № 6694/74, пункт 33), це право можна вважати ефективним тільки в тому випадку, якщо зауваження були дійсно "заслухані", тобто належним чином враховані судом, який розглядає справу. Отже, дія статті 6 Конвенції полягає в тому, щоб, серед іншого, зобов`язати суд провести належний розгляд зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами у справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належності до справи.

Однак, варто наголосити, що в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні, ЄСПЛ також неодноразово зазначав, зокрема у рішенні "Garcia Ruiz v. Spain" [GC] (заява №30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах "Van de Hurk v. the Netherlands" (заява № 16034/90, пункт 61), "Шкіря проти України" (заява № 30850/11, пункт 43). Водночас, у вказаному рішенні Суд звертає увагу на те, що ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися залежно від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка ухвалює рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно-стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 РАС, А4408, 47 КП3, 87 СВ, 88 PB, A4014, A2246, 12 OCPM, 11 BM, A2727, 501 PТВ, 502 РТВ, 21 УРС, A4288, 67 PTB, A4414, A4033 (65026, м. Одеса, вул. Приморська, 26) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно-стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 РАС, А4408, 47 КП3, 87 СВ, 88 PB, A4014, A2246, 12 OCPM, 11 BM, A2727, 501 PТВ, 502 РТВ, 21 УРС, A4288, 67 PTB, A4414, A4033 щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 21.03.2024 щодо виключення квартири із числа службової за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 , A0344, управління військових сполучень на морському та річковому транспорті, комендатура військових сполучень на морському та річковому транспорті, кафедри військової підготовки Національного університету «Одеська морська академія», організаційно- стройового відділу Національного університету «Одеська морська академія», Національний університет «Одеська морська академія», А0702, 114 PAC, A4408, 47 КП3, 87 PB, 88 PB, A4014, A2246, 12 OCPM, 11 BM, A2727, 501 PTB, 502 РТВ, 21 УРС, А4288, 67 РТВ, А4414, А4033 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2024 щодо виключення квартири із числа службової за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк