Справа № 400/9449/24
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

18 жовтня 2024 р. № 400/9449/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 Міністертсва оборони України, АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 ,

прозаява про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2024 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби, оформлену довідкою від 21.09.2024;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час мобілізації від 22.09.2024 № 264, в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 ) та прийняти відповідне рішення щодо визначення ступені придатності до військової служби ОСОБА_1 у відповідності до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402.

Ухвалою суду від 11.10.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строки для подання сторонами заяв по суті.

18.10.2024 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Ткачук Г.М. про забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 , іншим військовим частинам, суб`єктам владних повноважень вчиняти дії по переміщенню ОСОБА_1 за межі військової частини НОМЕР_1 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 400/9449/24.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, представник заявника посилається на те, що позивач наразі перебуває у Військовій частині НОМЕР_1 та згодом може бути переміщений в зону бойових дій. На думку заявника «незабезпечення позову шляхом заборони переміщення Позивача з розпорядження військової частини НОМЕР_1 може призвести до летальних наслідків в результаті захворювання Позивача, виконання бойових завдань особою, яка хворіє на серцеві захворювання, наражає на небезпеку не тільки Позивача а й осіб, які його оточують».

Визначаючись щодо наявності підстав для забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Згідно з приписами ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами ч.1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено шляхом, зокрема, забороною відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору.

Згідно з частиною 2 цієї статті визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч.2 ст.151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст.150 Кодексу.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Предметом спору у даній справі є оскарження позивачем дій військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо визнання придатним його до військової служби, інші вимоги є похідними від цієї вимоги. Тобто, фактично позивач не погоджується з висновком ВЛК, яким визначено ступень о його придатності до військової служби.

Як вже зазначено вище, необхідність забезпечення позову позивач обґрунтовував тим, що згодом він може бути переміщений в зону бойових дій.

Суд зазначає, що сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Що ж до посилання позивача на те, що його може бути направлено на проходження військової служби у зону бойових дій, то вони базуються на припущеннях, які наразі не підтверджено жодним доказом. Існування порушення прав позивача або неможливість їх відновлення без вжиття заходів забезпечення позову має бути реальним, вбачатися з матеріалів справи, що у даному випадку не має місця.

Забезпечуючи позов шляхом заборони вчиняти дії, пов`язані з мобілізацією позивача, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та є неприпустимим.

Варто зазначити, що з матеріалів адміністративної справи не встановлено очевидні ознаки протиправності дій відповідача. Зазначена протиправність не є очевидною, а є оскаржуваною, про що подано відповідний позов в даній адміністративній справі. Обставини та підстави для застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову.

Також, при вирішенні спірного питання суд враховує положення пункту 10 частини 3 статті 151 КАС України, згідно якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Закон України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Суд звертає увагу, що направлення військовослужбовця для проходження військової служби до іншого місця служби або іншої військової частини, або до іншого навчального центру здійснюється за наказом або розпорядженням командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Враховуючи вимоги п.10 ч.3 ст.151 КАС України та предмет спору у даній справі у суду відсутні повноваження та підстави забороняти відповідачу та іншим компетентним особам вчиняти дії у спосіб, який визначений позивачем у заяві про забезпечення позову.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись положеннями ст.154, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 ,. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 , іншим військовим частинам, суб`єктам владних повноважень вчиняти дії по переміщенню ОСОБА_1 за межі військової частини НОМЕР_1 до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі № 400/9449/24, - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 18.10.24 .

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Л.Л. Дерев`янко