Справа № 200/6704/24
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Справа№200/6704/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 вересня 2024 року №97;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з часу звернення за призначенням пенсії, тобто з 11 жовтня 2023 року.

Також просить стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму адвокатських послуг в розмірі 23 000 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 жовтня 2023 року він через портал електронних послуг ПФУ звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19 жовтня 2023 року №97 йому відмовлено в призначенні пенсії. З наведеним рішенням відповідача не погодився позивач та звернувся з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду. 29 грудня 2023 року рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/8867/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року у справі № 280/8867/23 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянута заява ОСОБА_1 від 11 жовтня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням періодів роботи ОСОБА_1 з 01.07.1998 по 31.05.2015 у ВАТ «Маріупольський Металургійний комбінат ім. Ілліча» (яке перейменоване у ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча») на посаді вогнетривника, зайнятого на гарячих ділянках робіт, з 01.06.2015 по 11.07.2023 у ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» на посаді вогнетривника, зайнятого на гарячих роботах, з 14.07.2023 по 05.10.2023 у ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на посаді вогнетривника на дільниці з виконання капітального ремонту футеровки нагрівальних агрегатів, сервісний центр (м. Запоріжжя) до пільгового стажу за Списком №1, та було прийнято рішення від 06 вересня 2024 року № 97 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на посаді провідних професій.

Позивач наполягав, що має право на пенсію відповідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки має стаж за Списком №1 більше 25 років.

Вважаючи рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській області) заперечуючи проти позову, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 11 жовтня 2023 року ОСОБА_1 через портал електронних послуг ПФУ звернувся з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до принципу екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії розглянута ГУ ПФУ в Харківській області та винесено рішення від 19 жовтня 2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року у справі № 280/8867/23 зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 01.07.1998 по 31.05.2015 у ВАТ «Маріупольський Металургійний комбінат ім. Ілліча» (яке перейменоване у ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча») на посаді вогнетривника, зайнятого на гарячих ділянках робіт, з 01.06.2015 по 11.07.2023 у ТОВ «МЕТІНВЕСТПРОМСЕРВІС» на посаді вогнетривника, зайнятого на гарячих роботах, з 14.07.2023 по 05.10.2023 у ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на посаді вогнетривника на дільниці з виконання капітального ремонту футеровки нагрівальних агрегатів, сервісний центр (м. Запоріжжя) до пільгового стажу за Списком №1, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 жовтня 2023 року щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року по справі №280/8867/23 ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 11 жовтня 2023 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатами розгляду якої

встановлено наступне: вік позивача: 46 років; страховий стаж ОСОБА_1 становить 52 роки 10 місяців 12 днів (з урахуванням додаткових років за роботу по списку №1 та підземних робіт); пільговий стаж становить: період роботи на провідних професіях 08 років 04 місяці 03 дні (необхідно 20 років для права на пенсію незалежно від віку), період роботи по Списку №1 16 років 11 місяців 01 день (необхідно 10 років для права на пенсію після досягнення 50 років) та з урахуванням періодів роботи на провідних професіях пільговий стаж становить - 25 років 03 місяці 04 дні.

За наданими документами до пільгового та загального страхового стажу зараховано всі періоди, враховуючи рішення суду від 29 грудня 2023 року по справі № 280/8867/23.

Відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Враховуючи зазначене, 06 вересня 2024 року за № 97 ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на посаді провідних професій (необхідно 20 років), наявно - 08 років 04 місяці 03 дні.

Згідно наданих документів позивач набуде право на пенсію згідно підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 09 квітня 2028 року.

Також відповідач зазначає, що позовна вимога позивача призначити йому пенсію є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Щодо позовних вимоги про стягнення з ГУ ПФУ в Харківській області витрати на правничу допомогу у розмірі 23 000 грн, відповідач зауважує, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що не було надано позивачем. Посилаючись на практику Верховного Суду, відповідач вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , э громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Іллічівським РВ УМВС України в Донецькій області 11.10.1995.

11.10.2023 позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійним фондом України, за принципом екстериторіальності, було визначено структурний підрозділ - ГУ ПФУ в Харківській області для опрацювання заяви позивача.

За результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ГУ ПФУ в Харківській області прийнято рішення від 19.10.2023 №97, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону №1058-IV, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з рішенням відповідача №97 від 19.10.2023 року про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся з позовом до Запорізького окружного адміністративного суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2023, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.08.2024, по справі № 280/8867/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №97 від 19.10.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 з 01.07.1998 по 31.05.2015 у ВАТ «Маріупольський Металургійний комбінат ім. Ілліча» (яке перейменоване у ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча») на посаді вогнетривника, зайнятого на гарячих ділянках робіт, з 01.06.2015 по 11.07.2023 у ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» на посаді вогнетривника, зайнятого на гарячих роботах, з 14.07.2023 по 05.10.2023 у ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на посаді вогнетривника на дільниці з виконання капітального ремонту футеровки нагрівальних агрегатів, сервісний центр (м. Запоріжжя) до пільгового стажу за Списком №1, у зв`язку із чим повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.10.2023 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 858,88 грн.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

06.09.2024 на виконання вказаного вище рішення Запорізького окружного адміністративного суду ГУ ПФУ в Харківській області розглянуло заяву позивача та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за № 97, у зв`язку відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на посаді провідних професій.

У вказаному спірному рішення відповідача зазначено, що за результатом повторного розгляду заяви від 11.10.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно частини третьої статті 114 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із урахуванням періодів роботи ОСОБА_1 з 01.07.1998 по 31.05.2015 у ВАТ «Маріупольський Металургійний комбінат ім. Ілліча» (яке перейменоване у ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча») на посаді вогнетривника, зайнятого на гарячих ділянках робіт, з 01.06.2015 по 11.07.2023 у ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» на посаді вогнетривника, зайнятого на гарячих роботах, з 14.07.2023 по 05.10.2023 у ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на посаді вогнетривника на дільниці з виконання капітального ремонту футеровки нагрівальних агрегатів, сервісний центр (м. Запоріжжя) до пільгового стажу за Списком №1, ГУ ПФУ в Харківській області встановило: вік заявника 46 років; страховий стаж заявника становить: 52 роки 10 місяців 12 днів (з урахуванням додаткових років за роботу по Списку №1 та підземних робіт); пільговий стаж заявника становить: період роботи на провідних професіях 08 років 04 місяці 03 дні (необхідно 20 років для права на пенсію незалежно від віку), період роботи по Списку №1 16 років 11 місяців 01 день (необхідно 10 років для права на пенсію після досягнення 50 років) та з урахуванням періодів роботи на провідних професіях пільговий стаж становить 25 років 03 місяці 04 дні. За результатом розгляду документів, доданих до заяви, за наданими документами до пільгового та загального страхового стажу зараховано всі періоди, враховуючи рішення суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з абзацом 2 пункту 15 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV (у редакції Закону України №3108-IV від 17.11.2005 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Абзацами 1-2 частини першої статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з абз.1 пункту 1 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до частини п`ятої статті 114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до частини шостої статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Абзацом другим пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Так, п. «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

При цьому частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Відповідно до частини шостої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Пунктом 10 Порядку № 383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (далі - Постанова 1173) та застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, якщо пільгова робота продовжується після 03.08.2016 (або тільки почалась після цієї дати) - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Згідно з трудовою книжкою серія НОМЕР_3 від 17.06.1996 року, позивач працював на наступних посадах та у таких підприємствах: з 01.09.1995 року по 05.06.1996 року - навчання в ПТУ №52 м. Маріуполя; з 12.06.1996 року по 16.10.1996 року працював електрогазозварювальником 3 розряду у Маріупольському управлінні №112 ЗАТ «Донбасстальконструкція»; з 29.11.1996 року по 11.05.1998 року служба в армії; з 01.07.1998 року по 15.04.2014 року працював вогнетривником на гарячих роботах 3, 4, 5, 6 розряду у цеху домнаремонт ВАТ «ММК ім. Ілліча»; з 16.04.2014 року по 31.05.2015 року працював вогнетривником на гарячих роботах 6 розряду в цехах сталеплавильного та аглодоменного виробництва, цех ремонту металургійних печей «ММК ім. Ілліча»; з 01.06.2015 року по 11.07.2023 року працював вогнетривником, зайнятим на гарячих роботах 6 розряду, дільниця з ремонту металургійних печей в цехах сталеплавильного виробництва, ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС».

Відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_4 від 14.07.2023 року з 14.07.2023 року позивач прийнятий у ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» по переведенню з ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС» вогнетривником 6 розряду, дільниця з виконання капітального ремонту футеровки нагрівальних агрегатів, сервісний центр (м. Запоріжжя).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в даному випадку позивач працював за посадою вогнетривника на гарячих ділянках, що відноситься до професій та виробництв, передбачених Списком №1, починаючи з 01 липня 1998 року до дня звернення з заявою про призначення.

Вказане також встановлено в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 29.12.2023 та постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 у справі № 280/8867/23.

Крім того, з розрахунку стажу (форма РС-право) убачається, що станом на 11.10.2023 пільговий стаж позивача за Списком № 1 складає 25 років 3 місяці 4 дні, у тому числі: період роботи на провідних професіях 08 років 04 місяці 03 дні, період роботи по Списку №1 16 років 11 місяців 01 день.

Згідно зі Списком № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, професія позивача вогнетривник, зайнятий на гарячих роботах відноситься до розділу Металургійне виробництво (Металургія).

Таким чином, відповідачем протиправно прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV від 06.09.2024 № 97, у зв`язку з чим спірне рішення підлягає скасуванню.

Щодо заявлених позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.

Згідно з п.1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Судом встановлено, що позивач має право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки відповідачем ГУ ПФУ в Харківській області було протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком через недостатність пільгового стажу, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії має необхідний пільговий стаж, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень і єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення пенсії позивачу.

Таким чином, та з урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV на підставі його заяви про призначення пенсії від 11.10.2023.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі положень частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Що стосується стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд враховує таке.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000, від 30.09.2009 №23-рп/2009 та від 11.07.2013 №6-рп/2013.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу договір про надання правничої допомоги від 17.08.2023, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5448, ордер АН №1489850 від 24.09.2024 на надання правничої (правової) допомоги; додатковий договір від 31.12.2023 до Договору про надання правничої допомоги, довідка від 17.08.2023 про сплату послуг у розмірі 23000,00 грн.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті Кодексу суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Водночас, відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, дослідивши подану заяву із розрахунком витрат на професійну правничу допомогу, суд зауважує на таке.

Ознайомившись з поданими представником позивача документами, суд не вважає їх достатніми для вирішення питання про присудження до стягнення за рахунок відповідача понесених витрат на правничу допомогу, оскільки з вказаних документів не вбачається, що вказані послуги були надані адвокатом саме у Донецькому окружному адміністративному суді у межах даної справи, при цьому, відповідно до договору від 17.08.2023 про надання правової допомоги Довіритель доручає, а адвокат приймає доручення щодо надання правничої допомоги відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики на передбачених договором умовах. Правнича допомога довірителю може надаватися адвокатом у вигляді усного та/або письмового консультування з правових питань; правового аналізу документів; складання письмових звернень (заяв, пропозицій, клопотань, скарг), повідомлень, претензій, процесуальних документів (заяв, клопотань, скарг, позовних заяв, відзивів, відповідей на відзив, заперечень, пояснень тощо); захисті та представництві прав та інтересів в порядку, передбаченому процесуальним законодавством України.

Крім того, додатковою угодою до Договору передбачено, що довіритель доручає, а адвокат приймає доручення щодо надання правничої допомоги в справі щодо призначення пенсії, а у випадку відмови у її призначенні оскарженні рішення територіального управління Пенсійного фонду України. 2. Гонорар адвоката за правовий супровід справи до та під час звернення до органу пенсійного фонду України, під час провадження в суді першої інстанції, а також на стадії виконання судового рішення становить 23 000 грн.

Судом встановлено, що згідно з довідкою від 25.09.2024 (за договором про надання правничої допомоги від 17.08.2023, додатковим договором від 31.12.2023 та 23.09.2024) сторони визначили, що загальна вартість наданих послуг становить 23 000,00 грн, в той-же час, аналізуючи подані документи, за критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що сума гонорару у розмірі 20 000,00 грн була визначена сторонами ще під час укладення Договору про надання правової допомоги, незалежно від обсягу наданих адвокатом робіт (наданих послуг), Акту виконаних робіт, який би не містив визначені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства обов`язкові для детального опису робіт (наданих послуг) реквізитів, зокрема складністю виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим часом на виконання робіт (надання послуг) тощо, до суду надано не було.

Додаткової ідентифікації наданих послуг, окрім у межах договору від 17.08.2023 про надання правничої допомоги, надані позивачем документи не містять.

Так, у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі №826/841/17 Верховний Суд дійшов правового висновку, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 по справі №826/841/17 Верховний Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Таким чином витрати на правничу допомогу мають бути фактичними в розрізі реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а їх розмір повинен бути обґрунтований та документально підтверджений.

Суд вважає, що висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, у якому йдеться про те, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, не спростовує і висновків, викладених у цій же постанові про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, враховуючи вимоги статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, позицію Верховного Суду, суд доходить висновку, що подані документи не можуть слугувати достатніми та належними доказами для підтвердження понесених позивачем судових витрат саме у справі №200/6704/24, а тому суд не знаходить підстав для їх стягнення.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 вересня 2024 року №97.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 11 жовтня 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження: 61022, м. Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 копійок на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 18 жовтня 2024 року.

Суддя Т.О. Шувалова