Справа № 500/5178/24
Суддя: Юзьків Микола Іванович
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5178/24

17 жовтня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Юзьківа М.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (Відповідач 2) у якому просить ухвалити рішення, яким:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 64 від 23.02.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985, період роботи з 01.10.1991 по 30.06.1995;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно п. 4 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу як учаснику бойових дій протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та безпідставно не зараховано до страхового стажу період проходження військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985 та період роботи з 01.10.1991 по 30.06.1995 у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу Тернопільського інституту народного господарства.

Відповідач 2 у встановлений судом строк подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнає та просить у їх задоволенні відмовити. В обґрунтування заперечень вказує, що позивачем підтверджено лише 19 років 11 місяців 14 днів страхового стажу із необхідних 25. За доданими до заяви документами до страхового стажу позивача не зараховано: період проходження військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985, згідно запису трудової книжки НОМЕР_1 від 15.03.1983, оскільки в ній не зазначено дату видачі військового квитка, тому необхідно надати військовий квиток або довідку про період служби; період роботи з 01.10.1991 по ..., оскільки відсутній запис про звільнення. Також, до посвідчення учасника бойових дій позивачем не надано в повному обсязі всі документи, передбачені підпунктом 6 пункту 2.1 Порядку № 22-1, а саме, документи, які підтверджують безпосередню участь в АТО/ООС.

Відповідач 1 подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнає та просить у їх задоволенні відмовити з тих самих підстав, що і відповідач 2. При цьому до відзиву на позовну заяву додані докази які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення відповідачем 2.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 28.08.2024 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників адміністративної справи. Судове засідання призначено на 19.09.2024 на 14.00 год.

В судовому засіданні 19.09.2024 протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про допит свідків у зв`язку із чим в судовому засіданні оголошено перерву до 14.10.2024.

В судовому засіданні 14.10.2024 допитано свідків та завершено з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами.

З урахуванням письмових заяв учасників справи (а.с. 25, 79, 80) подальший розгляд справи на підставі частини третьої статті 194 КАС України судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідженням матеріалів встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Позивач 15.02.2024 звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком як учаснику бойових дій (а.с.37).

Як підтверджується розпискою-повідомленням, до заяви позивачем додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, документ про стаж, що визначений Порядком підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, пам`ятку пенсіонера, посвідчення учасника бойових дій, трудову книжку (а.с. 38).

У графі «перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії» цієї розписки-повідомлення зазначено: військовий квиток; інший документ (уточн.дов за пер.роб з 01.10 по 1991 по який час працював) строк подання до 14.05.24 р. та підпис заявника; інший документ (довідки з військової частини).

Рішенням про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №64 від 23.02.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Підставою для відмови стало те, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви, та доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період проходження військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985, згідно запису трудової книжки НОМЕР_1 від 15.03.1983, оскільки в ній не зазначено дату видачі військового квитка, тому необхідно надати військовий квиток або довідку про період служби;

- період роботи з 01.10.1991 по...., оскільки відсутній запис про звільнення;

- до посвідчення учасника бойових дій не надано в повному обсязі всі документи, передбачені підпунктом 6 пункту 2.1 Порядку № 22-1, а саме, документи, які підтверджують безпосередню участь в АТО/ООС.

Водночас до відзиву на позовну заяву відповідача 1 додано копію військового квитка позивача НОМЕР_3 від 20.11.1965, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відмітками про проходження військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985 (а.с. 40-45). Із зазначеного слідує, що вказаний документ був у розпорядженні органів пенсійного фонду під час розгляду документів щодо призначення пенсії позивачу.

Як вбачається із трудової книжки позивача НОМЕР_4 із датою видачі 15.03.1983 у ній міститься запис №3 про проходження військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985 з посиланням на в/квиток НОМЕР_3 без зазначення дати його видачі та запис №11 про прийняття в Тернопільське об`єднання любителів волейболу на посаду водія І класу згідно наказу №116 від 01.10.1991. Запис про звільнення з цієї установи відсутній (а.с. 51-54).

Згідно відповіді Державного архіву Тернопільської області від 20.02.2024 № Л-11/04-15 документи з кадрових питань (особового складу) Тернопільського об`єднання любителів волейболу за 1991-1994 роки на зберігання в державний архів Тернопільської області не надходили (а.с.12 зворот).

Із відповіді Архівного відділу Тернопільської міської ради від 20.02.2024 № 3820/2024 встановлено, що документальні матеріали з особового складу (накази з кадрових питань, відомості про нарахування заробітної плати, тощо) Тернопільського об`єднання любителів волейболу до архівного відділу на зберігання не надходили та про їх місце знаходження у архівному відділі нема ніяких відомостей (а.с.13).

Як видно з відповіді Архівного відділу Тернопільської районної військової адміністрації від 15.02.2024 архівний відділ районної державної адміністрації документація Тернопільського об`єднання любителів волейболу на зберігання не передавалась (а.с.13 зворот).

Допитані у суді свідки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та давали показання під присягою, підтвердили факт роботи позивача у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу на посаді водія автобуса.

Факт роботи свідків у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу підтверджується записами у їхніх трудових книжках, оригінали яких досліджені судом у судовому засіданні, а їх копії долучені до матеріалів справи.

Так, ОСОБА_2 згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 06.09.198_ року 02.04.1991 року прийнятий по переводу в Тернопільське об`єднання любителів волейболу на посаду комерційного директора та 02.12.1992 звільнений з роботи за власним бажанням.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив що ОСОБА_1 працював у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу на посаді водія автобуса у період з жовтня 1991 року по 02 грудня 1992 року.

ОСОБА_3 згідно трудової книжки НОМЕР_6 від 06 листопада 1992 року прийнятий 06.11.1992 на роботу у Тернопільське об`єднання любителів волейболу на посаду тренера жіночої волейбольної команди, 30.06.1995 звільнений у зв`язку з переводом в товариство з обмеженою відповідальністю ВК "Галичанка".

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив що ОСОБА_1 працював у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу на посаді водія автобуса у період з 06 листопада 1992 року по 30 червня 1995 року.

Мотивувальна частина

Предметом спору у даній справі є рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії позивачу як учаснику бойових дій згідно пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийнятим у зв`язку із не підтвердженням позивачем необхідного страхового стажу та ненадання документів, які підтверджують його безпосередню участь у АТО/ООС.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності таких дій відповідача, оцінивши її через призму верховенства права та критеріїв законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 КАС України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону №1058-IV.

Зокрема, право на пенсію за віком, чоловіки набувають після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років, з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Водночас статтею 115 Закону №1058-IV визначено право окремих категорій громадян на призначення дострокової пенсії за віком. Згідно з пунктом 4 частини першої цієї статті до цих категорій віднесено: військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Таким чином, позивач, як учасник бойових дій, може реалізувати право на призначення дострокової пенсії за віком за умови подання ним необхідних документів.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-ІV).

Закон №1058-ІV набрав чинності 01 січня 2004 року.

Періоди трудової діяльності до 01 січня 2004 року, які зараховуються до страхового стажу, визначені статтею 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон №1788-XII).

Так, згідно зі статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби (ч.3 ст.56 Закону №1788-XII).

Отже період проходження військової служби повинен зараховуватись до страхового стажу під час призначення пенсії.

Оцінюючи доводи відповідачів та мотиви, які наведені у оскаржуваному рішенні, щодо не зарахування до страхового стажу періоду проходження позивачем військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985 з підстав не зазначення у трудовій книжці дати видачі військового квитка, суд зазначає таке.

Як визначено статтею 62 Закону №1788-XII, частиною першою статті 48 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції № 162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до її трудової книжки відомостей, а тому, невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою для не зарахування органом Пенсійного фонду України страхового стражу, результатом чого може стати обмеження належного соціального захисту громадянина.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому, працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів (заповнення) у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що формальний недолік запису у трудовій книжці позивача, а саме відсутність дати видачі військового квитка, за наявності запису про серію та номер, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періоду проходження військової служби.

Крім того, суд прийшов до висновку, що органи пенсійного фонду мали у розпорядженні військовий квиток позивача, про що свідчить долучена відповідачем 1 до матеріалів справи його копія.

Доказів, які б свідчили про недостовірність цього запису у трудовій книжці позивача відповідачами суду не надано, а тому останній безпідставно не взято до уваги відповідачем 2 під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу.

З огляду на викладене, суд вважає, що мотиви відмови щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду проходження ним військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985 не ґрунтуються як на нормах законодавства, так і на фактичних обставинах справи.

Надаючи правову оцінку доводам відповідачів щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу з 01.10.1991 по 30.06.1995 суд зазначає таке.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача наявний запис про прийняття його на роботу у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу з 01.10.1991, однак запис про його звільнення з цієї установи відсутній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Таким чином, підтвердження трудового стажу на підставі показань свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.

З довідок Державного архіву Тернопільської області, архівного відділу Тернопільської міської ради та архівного відділу Тернопільської районної військової адміністрації судом встановлено, що документи з кадрових питань (особового складу) Тернопільського об`єднання любителів волейболу на архівне зберігання не передавались.

З огляду на це, у даному випадку орган пенсійного фонду мав правові підстави для вжиття необхідних заходів щодо встановлення наявності чи відсутності у позивача трудового стажу за оскаржуваний період роботи в Тернопільського об`єднання любителів волейболу, шляхом врахування показань свідків.

Однак, відомостей стосовно затребування органами Пенсійного фонду України у позивача переліку осіб, яких слід ідентифікувати як свідків з метою отримання їх показань по спірному періоду страхового стажу позивача в Тернопільському об`єднанні любителів волейболу матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 72 КАС України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 91 КАС України показаннями свідка є повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Верховний Суд у постановах від 19.02.2020 у справі № 155/920/17, від 27.04.2020 у справі № 648/1613/17 з подібної категорії спорів зазначив, що показання свідка - це один із найважливіших засобів доказування в адміністративному процесі, з якого суд отримує відомості про обставини справи.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та давали показання під присягою, підтвердили факт роботи позивача у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу на посаді водія автобуса.

Разом з тим, враховуючи приписи пункту 18 Порядку №637 про те, що трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, а також періоди роботи свідків у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу, які підтверджуються записами у їхніх трудових книжках (свідок ОСОБА_2 з 02.04.1991 по 02.12.1992, свідок ОСОБА_3 з 06.11.1992 по 30.06.1995), суд вважає, що підтвердженим у цій справі є стаж роботи позивача у цьому об`єднанні лише у період з 06.11.1992 по 02.12.1992.

Відтак, враховуючи вказані норми законодавства та встановлені судом обставини, суд приходить до переконання, що відмова відповідачів зарахувати стаж роботи позивача у Тернопільському об`єднанні любителів волейболу на посаді водія у період з 06.11.1992 по 02.12.1992 не ґрунтується на дійсних фактичних обставинах справи та нормах законодавства.

З приводу мотивів відмови у призначенні пенсії позивачу з підстав відсутності у нього документів, які підтверджують безпосередню участь в АТО/ООС суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону №1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Зі змісту вказаної норми слідує, що право на призначення дострокової пенсії, серед інших осіб, мають військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та ті, які брали участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

У відповідності до підпункту 6 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації:

документи про проходження військової служби;

довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації;

посвідчення учасника бойових дій.

Отже, Порядок № 22-1 передбачає перелік документів, які необхідно подати заявнику для призначення дострокової пенсії за віком як для військовослужбовців які брали безпосередню участь в АТО/ООС так і тих, які брали безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації.

З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що статус учасника бойових дій він набув у зв`язку із участю в обороні України у зв`язку з військовою агресією російської федерації після 24.02.2024, що підтверджується записами у його військовому квитку та посвідченням учасника бойових дій від 26.03.2023.

Відтак, мотиви відповідача 2, щодо ненадання позивачем документів, які підтверджують його безпосередню участь у АТО/ООС (тобто таких, яких у позивача бути не може), не узгоджуються із нормами Порядку № 22-1.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить до переконання, що доводи відповідачів у правомірності оскаржуваного рішення про відмову у призначенні дострокової пенсії позивачу не знайшли свого підтвердження, а саме рішення є передчасним та таким, яке не ґрунтується на дійсних фактичних обставинах справи.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 64 від 23.02.2024 та зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985, період роботи з 06.11.1992 по 02.12.1992 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити позивачу дострокову пенсію за віком з 15.02.2024, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У даній справі предметом судового контролю було рішення відповідача 2, яке обґрунтоване певними мотивами, що були в подальшому перевірені судом на їх відповідність фактичним обставинам справи та нормам законодавства.

Разом з тим, в процесі розгляду справи судом не здійснювалась перевірка виконання позивачем всіх умов, необхідних для прийняття рішення органами пенсійного фонду про призначення йому дострокової пенсії за віком.

Відтак, в контексті розгляду цієї справи суд вважає, що належним та ефективним способом буде зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення йому дострокової пенсії за віком з урахуванням висновків суду у цій справі.

Щодо визначення належного органу пенсійного фонду, яким має здійснювати розгляд заяви позивача з урахуванням висновків суду у цій справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Згідно із п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача про призначення пенсії від 15.02.2024 здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання щодо призначення пенсії позивачу, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22, від 24.05.2024 у справі № 460/17257/23, від 18.09.2024 у справі № 240/6201/23.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою та частиною другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи відповідачі не довели правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, як і позивач не в повній мірі довів обґрунтованість позовних вимог. Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовову.

Судові витрати

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року, №3674-VI. Доказів понесення інших судових витрат суду надано не було. Таким чином, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 64 від 23.02.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 16.05.1983 по 31.05.1985, період роботи з 06.11.1992 по 02.12.1992.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_7 );

відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46001 ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, Одеський р-н, Одеська обл., 65012 код ЄДРПОУ 20987385).

Головуючий суддя Юзьків М.І.