Справа № 120/13538/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Вінниця

18 жовтня 2024 р. Справа № 120/13538/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, висновку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.09.2024 про ступінь придатності до військової служби ОСОБА_1 .

17.10.2024 представником позивача подано клопотання про забезпечення позову, в якому просить:

- зупинити дію висновку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.09.2024, яким ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби під час мобілізації до набрання законної сили рішення у справі № 120/13538/24;

- зупинити дію повістки на відправку про обов`язок ОСОБА_1 19.10.2024 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання законної сили рішення у справі № 120/13538/24;

- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову служу по мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі № 120/13538/24.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначає, що позовні вимоги мотивовано тим, що лікарями ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 при проведенні медичного огляду ОСОБА_1 від 23.09.2024 щодо визначення ступеня придатності його до військової служби за станом здоров`я було допущено порушення процедури огляду особи військово-лікарської комісії, що виражалась у непроведенні всіх встановлених законом досліджень, а також у неналежному огляді стану здоров`я позивача. Крім того вказує, що членами військово-лікарської комісії було проігноровано численні скарги позивача на стан його здоров`я, не прийнято до уваги твердження позивача про наявні у нього захворювання та не надано позивачу можливості пройти додатковий медичний огляд профільними спеціалістами відповідно до його захворювань.

Зважаючи на вказане, на переконання позивача висновок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.09.2024 про визнання його придатним до військової служби є протиправним, необґрунтованим, та таким, що ухвалений без урахування дійсного стану його здоров`я та підлягає скасуванню.

Поряд із цим зазначає, що позивачу було вручено повістку на відправку з вимогою з`явитись 19.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшої відправки до військової частини. Таким чином вказує, що у позивача наявний обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 19.10.2024, після чого наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 його очевидно буде мобілізовано до лав Збройних сил України.

Отже, на думку позивача та його представника, існує реальна загроза того, що на підставі оскаржуваного висновку ВЛК від 23.09.2024 позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період до лав Збройних сил України, що позбавить позивача права на захист своїх прав під час розгляду справи у суді, а також значно ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення суду щодо повторного медичного огляду позивача, у разі задоволення позовної заяви, а відтак, на думку представника позивача, розгляд справи втратить будь-який сенс внаслідок неможливості його виконання.

Частиною 1 статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно пунктів 1, 2 частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів про забезпечення позову суд виходить з того, що умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майнові інтереси та/або права позивача будуть погіршені, порушені і на момент виконання рішення суду, у разі задоволення позову, їх слід буде відновити шляхом вчинення певних дій.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 року №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 року №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; ймовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

З доданих до позовної заяви документів та пояснень представника позивача вбачається, що 23.09.2024 позивач проходив медичний огляд та Довідкою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 його було визнано повністю придатним до військової служби та видано повістку на відправку з вимогою з`явитись 19.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшої відправки до військової частини.

Висновок військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.09.2024 про ступінь придатності до військової служби, ОСОБА_1 вважає протиправним, тому звернувся до суду із позовною вимогою про визнання його протиправним та скасування.

Однак, на даному ж етапі суд позбавлений можливості встановити наявність ознак протиправності оскаржуваних дій та рішення суб`єкта владних повноважень, адже, встановлення ознак їх протиправності є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу. Більше того, у матеріалах справи відсутній оскаржуваний висновок ВЛК, ухвалою суду його витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Так, відповідно до частини 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу зазначених норм, видно, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому особа, яка вважає, що є непридатною до військової служби за станом здоров`я, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

За своєю правовою природою мобілізація особи супроводжується в тому числі виданням відповідного наказу, який є актом індивідуальної дії, і по усталеній судовій практиці не підлягає оскарженню, оскільки є реалізованим.

Тобто, у разі винесення такого наказу щодо ОСОБА_2 , останній набуде статусу військовослужбовця, і будь-яке рішення у цій справі не поновить його право. Фактично, у разі задоволення позову у цій справі, неможливо буде виконати рішення суду, що виключає доцільність існування самого такого позову. У даному разі суд не надасть ефективного захисту потенційно порушеному праву, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, з огляду на вищезазначені приписи законодавства, суд вважає, що заявником доведено умову застосування заходів забезпечення позову, а саме, доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з Рекомендацією NR (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Суд також наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Водночас, суд зауважує, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у даному випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може призвести до того, що захист прав, свобод та інтересів заявника, на захист яких заявлено позов, стане неможливим, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, в тому числі матеріальних.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову служу під час мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі № 120/13538/24.

При цьому, вжиті судом заходи забезпечення позову є достатніми для збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а тому підстав для додаткового забезпечення позову шляхом зупинення дії висновку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.09.2024, яким ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби під час мобілізації та зупинення дії повістки на відправку про обов`язок ОСОБА_1 19.10.2024 з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання законної сили рішення у справі № 120/13538/24, у суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову служу під час мобілізації, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі № 120/13538/24.

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Мультян Марина Бондівна