Справа № 440/8158/24
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2024-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2024 року м. ПолтаваСправа №440/8158/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУНП в Полтавській області), у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до його стажу служби в поліції періоду служби у Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді молодшого інспектора відділу охорони Полтавської виправної колонії УДДУПВП в Полтавській області (№64) з 09.07.1999 по 22.05.2004;

зобов`язати відповідача зарахувати ОСОБА_1 до його стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, службу у Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді молодшого інспектора відділу охорони Полтавської виправної колонії УДДУПВП в Полтавській області (№64) з 09.07.1999 по 22.05.2004.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що під час проходження в період з 09.07.1999 по 22.05.2004 служби в Державній кримінально-виконавчої службі, на її працівників розповсюджувалася дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ, а в подальшому поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. Позивач уважає, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватися до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII).

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність /а.с. 34-36/. Свою позицію мотивував посиланням на те, що вичерпний перелік органів, установ, періоди роботи в яких зараховуються до стажу служби в поліції, визначений статтею 78 Закону №580-VIII. Оскільки до переліку не включено службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, підстави для зарахування такого періоду до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, відсутні. При цьому представник відповідача покликалась на правову позицію Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2020 у справі №520/2067/19.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

Позивач з 09.07.1999 по 22.05.2004 проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі України на посаді молодшого інспектора відділу охорони Полтавської виправної колонії УДДУПВП в Полтавській області (№64), а у період з 09.12.2006 по 06.11.2015 - службу в органах внутрішніх справ /а.с. 43-47/.

З 07.11.2015 позивач прийнятий на службу в Національній поліції /а.с. 40/.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 11.12.2015 №35о/с відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" оголошено стаж служби ОСОБА_1 в поліції для виплати надбавки за стаж служби та визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки, що становить 10 років 09 місяців 01 день /а.с. 40, зі звороту/.

При цьому до стажу не зарахований період служби позивача з 09.07.1999 по 22.05.2004 у Державній кримінально-виконавчій службі України.

12.06.2024 позивач звернувся з рапортом на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області, у якому просив зарахувати до стажу служби у поліції наявну на момент прийняття на службу у Національну поліцію України вислугу років з 09.07.1999 по 22.05.2004, що в календарному обчисленні становить 04 роки 10 місяців 13 днів, у Державній кримінально-виконавчій службі України /а.с. 28/.

Відповідач листом від 18.06.2024 повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для зарахування служби у Державній кримінально-виконавчій службі України до вислуги років поліцейського, оскільки вичерпний перелік органів, установ, періоди роботи в яких зараховуються до стажу служби в поліції, визначений статтею 78 Закону №580-VIII та в ньому відсутня служба в органах виконання кримінальних покарань /а.с. 29/.

Не погодившись з такою позицією відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (надалі - Закон №580-VIII).

За змістом частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Спір у цій справі виник у зв`язку (не)правомірністю відмови у зарахуванні на підставі частини другої статті 78 Закону №580-VIII наявної у позивача на момент прийняття на службу в поліцію вислуги років з 09.07.1999 по 22.05.2004 у Державній кримінально-виконавчій службі.

Факт проходження позивачем служби в органах та установах ДКВС підтверджений записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 /а.с. 10-11/, послужному списку ОСОБА_1 /а.с. 43-45/, довідкою ДУ "Полтавська виправна колонія (№64)" /а.с. 14/ та не оспорюється відповідачем.

Суд враховує, що у силу наведених вище приписів пункту 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Згідно з частиною першою статті 130 Виправно-трудового кодексу України 1970 року (чинного на дату прийняття позивача на службу в органи виконання покарань) на працівників рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюється дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

01.01.2004 набрав чинності Кримінально-виконавчий кодекс України від 11.07.2003 №1129-IV, відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень якого до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

20.07.2005 набрав чинності Закон України від 23.06.2005 №2713-IV "Про Державну кримінально-виконавчу службу України", частиною п`ятою статті 23 якого (у первинній редакції) було визначено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину п`яту статті 23 Закону №2713-IV викладено в такій редакції: "на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України".

У постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20 Верховний Суд зазначив, що системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону №2713-IV закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у вищевказаній постанові дійшов висновку, що всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

У підсумку Верховний Суд констатував, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 01.08.2023 у справі №240/30024/21.

Посилання представника відповідача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2020 у справі №520/2067/19, є безпідставними, позаяк спірні відносини, які були предметом розгляду у вказаній справі, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.

Повертаючись до обставин цієї справи суд також звертає увагу на те, що у послужному списку ОСОБА_1 міститься штамп, у якому зазначено, що на підставі наказу ГУМВС України в Полтавській області від 19.04.2010 №91о/с, стаж для виплати процентної надбавки за вислугу років станом на 01.04.2010 складає 10 років 00 місяців 07 днів /а.с. 45/.

Наведене є підставою для твердження, що стаж служби позивача в органах виконання покарань у 2010 році був зарахований при обчисленні стажу його служби в органах внутрішніх справ.

Водночас при обчисленні у грудні 2015 року стажу служби позивача у поліції відповідач безпідставно не врахував період проходження ОСОБА_1 служби в органах виконання покарань з 09.07.1999 по 22.05.2004.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 30/.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, понесені ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі - ГУНП в Полтавській області.

Інші судові витрати позивача у справі відсутні.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо відмови у зарахуванні до стажу служби в поліції ОСОБА_1 періоду служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 09.07.1999 по 22.05.2004.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу його служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, службу у Державній кримінально-виконавчій службі України з 09.07.1999 по 22.05.2004.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (унікальний ідентифікаційний номер юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 40108630; вул. Матвійчука Юліана, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Олександр КУКОБА