Справа № 480/8330/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
17 жовтня 2024 року Справа № 480/8330/24
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві, в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2021- 2023 роки у кількості 45 календарних днів;
- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2021-2023 роки у кількості 45 календарних днів у сумі 109317,82 грн. (сто дев`ять тисяч триста сімнадцять гривень 82 коп.);
- стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.06.2024 року по 18.09.2024 року (включно) в розмірі 260757,9 грн. (двісті шістдесят тисяч сімсот п`ятдесят сім гривня 90 коп.).
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
08.10.2024 року представником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві через систему "Електронний суд" подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якій просить позовну заяву ОСОБА_1 у справі № 480/8330/24, залишити без розгляду.
Клопотання мотивовано тим, що у день звільнення, 03.06.2024, з ОСОБА_1 було проведено повний розрахунок та виплачено всі належні йому суми при звільненні, у тому числі й грошову компенсацію за 12 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2024 рік, а також у підтвердження цього йому надано письмове повідомлення про нарахування і виплату таких сум. Отже, оскільки письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, передбачене статтею 116 КЗпП України отримано ОСОБА_2 03.06.2024, останнім днем для звернення до суду з цим позовом, за статтею 233 КЗпП України є 03.09.2024. Проте, позовна заява у цій справі була подана представником ОСОБА_1 лише 20.09.2024, тобто із пропуском строку установленого приписами КЗпП України.
09.10.2024 року представником позивача через систему "Електронний суд" подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Полтаві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Заява обгрунтовується тим, що 03.06.2024 року позивачу надали розрахунок тих сум, що йому нараховано та утримано. Не будучи фахівцем в галузі права та бухгалтерського обліку позивач не міг передбачити, що той розрахунок який з ним було проведено під час звільнення є неповним, адже згідно наказу з ним мали провести повний розрахунок згідно чинного законодавства. Для уточнення зазначених даних і сум 16.06.2024 року позивач звернувся до відповідача з листом про надання інформації, яким просив надати інформацію про кількість нарахованих та використаних днів щорічної основної відпустки окремо за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік, а також інформацію про виплату вихідної допомоги при звільненні, а також надати довідку про розмір грошового забезпечення за посадою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві. Листом від 02.07.2024 №Б-3397/п-24/15-06-3087/24, який позивач отримав 15.07.2024 року, позивача було повідомлено про 53 календарні дні невикористаної щорічної відпустки за 2021-2023 роки. Щодо виплати вихідної допомоги було повідомлено про відсутність у відповідача правових підстав для виплати вихідної допомоги. 17.07.2024 позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою виплатити компенсацію за 53 календарні дні невикористаної щорічної відпустки за період з 2021 року по 2023 рік включно, а також надати довідку про фактичний середній розмір грошового забезпечення позивача за час проходження служби на посаді старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві. Листом №Б-3956/п-24/15-07-3598/24 від 05.08.2024 року, який позивач отримав 20.08.2024 року (поштовий конверт міститься в додатках до позовної заяви), було відмовлено в виплаті компенсації за невикористану відпустку за 2021-2023 роки у зв`язку з відсутністю правових підстав. Крім того, даним листом було уточнено інформацію щодо кількості днів невикористаної відпустки за 2021-2023 року, яка містилась в листі від 02.07.2024 року. Відповідач вказав, що загальна кількість невикористаних днів щорічної основної відпустки за вказаний період склала 45 календарних днів. В додатках до даного листа містилась довідка про фактичний розмір грошового забезпечення позивача, згідно якої одноденний розмір забезпечення позивача на день звільнення складає 2475,73 грн. Таким чином, на думку представника позивача, саме 20.08.2024 року позивачу стало відомо про порушення його права на отримання компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки в кількості 45 календарних днів, а вже 20.09.2024 року позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із даним позовом. Відтак, представник позивача вважає, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду із позовною заявою з поважних причин, в тому числі, але не виключно, через недобросовісні дії відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
За приписами ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
З матеріалів справи суд вбачає, що предметом спору у даній справі є нарахування та виплата позивачу при звільненні грошової компенсації за невикористані ним у 2021, 2022 та 2023 роках дні щорічної відпустки, тобто проведення остаточного розрахунку, а також стягнення середнього заробітку за час затримки проведення такого розрахунку.
При цьому представник відповідача у клопотання про залишення позовної заяви без розгляду зазначив, що письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, передбачене статтею 116 КЗпП України, отримано ОСОБА_2 03.06.2024.
На підтвердження зазначено факту представником відповідача надано суду копію розрахунку грошового забезпечення при звільненні за червень 2024, з якого судом встановлено, що позивач з даним розрахунком ознайомлений та копію отримав 03.06.2024 року.
При цьому обгрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, представник позивача посилається на те, що 03.06.2024 року позивачу надали розрахунок тих сум, що йому нараховано та утримано. Проте не будучи фахівцем в галузі права та бухгалтерського обліку позивач не міг передбачити, що той розрахунок який з ним було проведено під час звільнення є неповним, адже згідно наказу з ним мали провести повний розрахунок згідно чинного законодавства. Для уточнення зазначених даних і сум позивач неодноразово звертався до відповідача із відповідними запити і саме 20.08.2024 року (з моменту отримання останнього листа відповідача від 02.07.2024 року) позивачу стало відомо про порушення його права на отримання компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки в кількості 45 календарних днів.
Проте суд зазначає, що те, що позивач не є фахівцем в галузі права та бухгалтерського обліку не може свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Крім того, з матеріалів позовної заяви судом встановлено, що у витязі з наказу від 31.05.2024 року № 80-о/дск Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві, зазначено про виплату позивачу під час звільнення компенсації за 12 календарних днів невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2024 рік.
Водночас у розрахунку, який був отриманий позивачем 03.06.2024 року, зазначено суму грошової компенсації за невикористані дні щорічної оплачуваної відпустки.
Тобто фактично, 03.06.2024 позивачу було відомо про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, а також про те, що йому компенсовано лише 12 календарних днів невикористаної щорічної оплачуваної відпустки за 2024 рік.
При цьому звернення позивача із відповідними запитами щодо надання інформації та здійснення повного розрахунку, не можна вважати підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки при визначенні початку строку для звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 у справі № 805/3881/18-а.
Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем/представником позивача суду не наведено.
А відтак, суд зазначає, що доводи викладені представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою, є безпідставними. В даному випадку позивачем було пропущено тримісячний строк звернення до суду, при цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем/представником позивача суду не надано.
За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви представника позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду.
За приписами ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Враховуючи, що позивачем подано позовну заяву з пропуском строку звернення до суду та позивачем/представником позивача не було надано суду належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою, у зв`язку з чим суд не знайшов підстав для задоволення заяви представника позивача щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду, а також те, що зазначені обставини встановлені судом після відкриття провадження у справі та отримання клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та відповідних доказів, суд вважає за необхідне на підставі ч. 13 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України залишити позовну заяву без руху та надати позивачу/представнику позивача строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою, у якій зазначити інші поважні причини пропуску строку звернення до суду та докази поважності причин пропуску такого строку.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви представника позивача щодо поновлення пропущеного строку строку звернення до суду з позовною заявою - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.
Встановити позивачу/представнику позивача десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.
Роз`яснити позивачу/представнику позивача, що в разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Павлічек