Справа № 200/5125/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Справа№200/5125/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, визнання викривачем корупції,

У С Т А Н О В И В:

26.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Національного агентства з питань запобігання корупції, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача ОСОБА_2 в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції (), Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру () по невжиттю в межах своїх повноважень заходів щодо припинення правопорушень, вчинених заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Рєпіною Вікторією Андріївною, про які було ОСОБА_1 повідомлено 31.03.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення ВСВ 6 та 01.04.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення АСС 7;

- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції (), Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (), вжити в межах своїх повноважень заходів щодо припинення правопорушень вчинених заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 , про які було ОСОБА_1 повідомлено 31.03.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення ВСВ 6 та 01.04.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення АСС 7;

- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції () провести повну перевірку декларацій заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 за 2022 рік та 2023 рік за повідомленнями ОСОБА_1 від 31.03.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення ВСВ 6 та від 01.04.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення АСС 7;

- визнати ОСОБА_1 викривачем корупції, у зв`язку з повідомленням ним інформації про вчинені заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 правопорушення (про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону) за його повідомленнями від 31.03.2024унікальний ідентифікатор повідомлення ВСВ 6 та від 01.04.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення АСС 7.

В обґрунтування позову зазначено, що під час здійснення посадових обов`зків позивачу стало відомо про порушення ОСОБА_2 Закону України «Про запобігання корупції» у зв`язку з чим 31.03.2024 позивачем через платформу Національного агентства з питань запобігання корупції надіслано до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомлення про корупцію № ВСВ 6.

Листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.04.2024 №31-28-0.12-4064/2-24 повідомлено позивача, що розгляд повідомлення не налужить до компетенції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та запропоновано позивачу звернутися до Національного агентства з питань запобігання корупції або іншого спеціального уповноваженого суб`єкта у сфері запобігання корупції.

01.04.2024 позивач повторно звернувся через платформу Національного агентства з питань запобігання корупції з повідомленням про корупцію № АСС 7.

Листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.04.2024 №281-01/26016-24 повідомлено позивача, що його повідомлені не .містяться фактичні данні, що можуть бути перевірені про відображення відомостей и/о стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, питань щодо проведення повної перевірки декларації може бути вирішено після їх надання та зазначено, що надана в повідомлені інформація не містить відомостей ніодо «набуття необґрунтованих активів» набутих після 28.11.2019 в яких різниця між їх вартістю і законними доходами становить понад 1 003 500 грн. Питання про проведення моніторингу способу життя ОСОБА_2 може бути повторно розглянуто після їх надання.

Вважає, що відповідачі по справі не вживаючи в межах своїх повноважень заходів щодо припинення правопорушень вчинених заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 , про які позивачем було повідомлено 31.03.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення ВСВ6 та 01.04.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення АСС7 - вчиняють протиправну бездіяльність відповідачів. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

26.08.2024 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи ОСОБА_2 в який вона просить відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В поясненнях зазначає, що враховуючи вимоги пп. 4 п.7 Порядку відбору декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, для проведення повної перевірки та черговості такої перевірки на підставі оцінки ризиків, затвердженого наказом Національного агентства від 07.12.2023 № 284/23, у позивача відсутня інформація фактичних даних про відображення відомостей що стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і може відрізнятися від достовірної на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. Отже, за 2022 році сума може різнитись на 000 грн., а за 2023 рік 268 400-1 342 000 грн.

Виходячи з вищевикладеного можна дійти до висновку, що описова частина позовної заяви ґрунтується на лише припущеннях позивача, та не підкріплюється будь-якими доказами. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що не має жодного юридичного підтвердження.

В позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також, відповідно до статті ст. 513 Закону № 1700-VII повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.

З цього можно дійти висновку, що Національне агентство з питань запобігання корупції проводить повну перевірку декларацій за повний звітний період (рік) тобто, щорічних та після звільнення. Національне агентство з питань запобігання корупції - не проводить повну перевірку декларації кандидата на посаду (nazk.gov.ua/uk/documents/shhodo-zvernennya-pro-provedennya-povnoyi-perevirky).

У позові є посилання на декларацію третьої особи за 2022 рік, яку вона подала 19.10.2023 року, коли ОСОБА_2 була лише кандидатом на посаду, а тому її декларація як кандидата на посаду за 2022 рік (подана 19.10.2023) не підлягає, згідно чинного законодавства, повній перевірці.

Стосовно припущень позивача про незаконне збагачення, варто зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3685 Кримінального кодексу України під незаконним збагаченням варто розуміти набуття особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, активів, вартість яких більше ніж на шість тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян перевищує її законні доходи.

Особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції".

Під набуттям активів слід розуміти набуття їх особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у власність, а також набуття активів у власність іншою фізичною або юридичною особою, якщо доведено, що таке набуття було здійснено за дорученням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може прямо чи опосередковано вчиняти щодо таких активів дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

Під активами слід розуміти грошові кошти (у тому числі готівкові кошти, кошти, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах), інше майно, майнові права, нематеріальні активи, у тому числі криптовалюти, обсяг зменшення фінансових зобов`язань, а також роботи чи послуги, надані особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Водночас, Відповідно до ст. 290 Кодексу, позов пред`являється щодо активів, набутих після дня набрання чинності Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих активів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів, якщо різниця між їх вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом (1 003 500 грн), але не перевищує межу, встановлену статтею 3685 Кримінального кодексу України (на 2023 рік 8 723 000).

Таким чином, вимога статті щодо набуття необґрунтованих активів стосується активів набутих після 28.11.2019 якщо різниця між їх вартістю і законними доходами становить понад 1 003 500 гривень.

Доказами вищевикладеної інформації, щодо відсутності обґрунтованих фактичних даних у проведенні повної перевірки моєї декларації, є відповідь яка викладена у листі Відділу проведення моніторингу способу життя Управління проведення моніторингу способу життя та контролю щодо повноти заповнення декларацій Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.04.2024 № 281-01/26016-24.

Тому, при поданні заяви не достатньо посилатись на припущення та диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи підтверджені фактичними та юридичними даними.

Враховуючи вищевикладене, вважає доводи позивача не обґрунтованими, не підтвердженими, а тому позовна заява не може бути задоволеною.

26.08.2024 представником третьої особи надані додаткові пояснення в яких зазначено наступне.

З відкритих джерел, а саме з офіційного сайту Судова влада України та Єдиного державного реєстру судових рішень стало відомо, що Позивач зловживав своїми процесуальними правами та звертався з даним позовом до Відповідачів та Третьої особи з травня 2024 року по липень 2024 року, шляхом подання однакових позовних заяв.

Так, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.05.2024 позовну заяву Позивача було залишено без руху по справі № 200/2930/24 (електронне посилання на ухвалу https://reyestr.court.gov.ua/Review/119204080).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25.06.2024 позовну заяву Позивача було повернуто по справі № 200/2930/24 (електронне посилання на ухвалу https://reyestr.court.gov.ua/Review/119965803).

У наступному Позивач повторно звертається до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою та ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.07.2024 позовну заяву Позивача було повернуто по справі № 200/4641/24 (електронне посилання на ухвалу https://reyestr.court.gov.ua/Review/120350714).

Отже, Третьою особою вбачається, що Позивач зловживає своїми процесуальними правам та відкрито здійснює дії щодо маніпуляції з реєстром та автоматизованої програми розподілу судових справ між суддями, внаслідок чого Третя особа просить суд забезпечити право Третьої особи на справедливий суд, де відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Щодо перевірки Декларацій Третьої особи за 2022 рік зазначає, що у своїх позовних вимогах Позивач детально аналізує декларацію Третьої особи з детальним перерахуванням сум доходів Третьої особи, що є не припустимим та є виключною компетенцією Відповідача-1 та правоохоронних органів.

Враховуючи вимоги пп. 4 п. 7 Порядку надана інформація Позивачем зазначена у деклараціях Третьої особи, що стосується майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для осіб, встановлених на дату подання декларації, питання щодо проведення повної перевірки декларації може бути вирішено після їх надання.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51-4 Закону Національне агентство здійснює моніторинг способу життя суб`єктів декларування на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, а також із медіа та інших відкритих джерел інформації, яка містить відомості про невідповідність рівня життя суб`єктів декларування задекларованим ними майну і доходами.

Також, відповідно до п. 5-7 ч. 1 ст. 12 Закону, у разі встановлення доказів того, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула необґрунтовані активи або такі активи набула інша особа за її дорученням чи в інших передбачених ст. 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, Національне агентство має право порушувати перед Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою або у визначених законом випадках перед Офісом Генерального прокурора питання щодо звернення до суду з позовом про визначення необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

Водночас, Відповідно до ст. 290 Кодексу, позов пред`являється щодо активів, набутих після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо конфіскації незаконних активів осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і покарання за набуття таких активів» (28.11.2019), якщо різниця між вартістю і законними доходами особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день набрання чинності зазначеним Законом (1 003 500 грн.), але не перевищує межу, встановлену статтею 368-5 Кримінального кодексу України.

Отже, дана стаття фактично є бланкетною, яка відсилає та зазначає що «набуття необґрунтованих активів» стосується активів набутих після 28.11.2019 року якщо різниця між їх вартістю і законними доходами становить понад 1 003 500 гривень.

Отже, оскільки інформація зазначена у Позовній заяві Позивачем не містить таких відомостей, відмова Відповідачем-1 Позивачу була надана на законних підставах.

Крім того, відповідно до роз`яснення № 3 від 01.03.2022 року щодо подання декларації «кандидата на посаду» та проведення спеціальної перевірки зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон) особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у п. 1, пп «а» п. 1, ч. 1 ст. 3 Закону до призначення на посаду подає декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального та особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком проводиться спеціальна перевірка. Проте, зважаючи на вимоги ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 воєнний стан в Україні, Національне агентство зазначає, що до припинення воєнного стану кандидати на відповідні посади можуть не подавати декларації «кандидат на посаду» та відповідно спеціальна перевірка проводитися в цей період не буде. Крім того, згідно з приміткою до ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає відповідальність за несвоєчасне подання декларації та до ст. 366-3 Кримінального кодексу України, якою визначена відповідальність за неподання декларації, суб`єктами відповідальності є декларанти, які визначені в ч.ч. 1, 2 ст. 45 Закону.

Водночас декларація «кандидата на посаду» подається згідно з вимогами ч. 3 ст. 45 Закону, а не ч.ч. 1,2 ст. 45 Закону. Оскільки на сьогодні в Україні на підставі відповідних Указів Президента України діє воєнний стан, лише після його завершення може бути вирішеним питання щодо проведення Національним агентством спеціальної перевірки достовірності відображених кандидатом на певну посаду відомостей у декларації. Отже, відповідно до чинного на цей час законодавства спеціальна перевірка стосовно кандидатів на відповідні посади може бути розпочата Національним агентством з наступного дня після скасування дії воєнного стану або стану війни.

Як встановлено представником Третьої особи, Позивач намагається через адміністративний суд фактичного визнання його викривачем корупції. Однак, враховуючи вищенаведені норми Кодексу адміністративного судочинства України стосовно юрисдикції адміністративного суду, до якого, зокрема, не віднесено таких повноважень як визнання особи викривачем корупції, наведене виключає можливість розгляду судом такої позовної заяви з такими позовними вимогами.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу. На підставі договору про надання правової допомоги № 28-06/1 від 28.06.2023 укладеним між фізичною особою ОСОБА_2 та адвокатом Розумовським Олександром Сергійовичем, Рєпіній В.А. надається правова допомога.

14.08.2024 було укладено додаткову угоду № 1, яка визначає тарифи за надання професійної правничої допомоги за Договором про надання правової правничої допомоги № 28-06/1 від 28.06.2023, укладеним між Адвокатом Розумовським Олександром Сергійовичем і громадянкою України ОСОБА_2 в частині надання професійної правової (правничої) допомоги за наступним дорученням (роботою/напрямком): адміністративна справа № 200/5125/24, Донецькому окружному адміністративному суді за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа ОСОБА_2 про визнання противних дій та зобов`язання вчинити певні дії .

23.08.2024 було складено акт приймання-передачі виконаних робіт/послуг із надання правової допомоги із детальним описом робіт/послуг, виконаних адвокатом станом на 23.08.2024.

Керуючись положеннями ст. 134 КАС України та наданими доказами у вигляді договору про надання правової допомоги, оригіналу додаткової угоди № 1 та копії акту приймання-передачі виконаних робіт/послуг із надання правової допомоги із детальним описом робіт/послуг, виконаних адвокатом станом на 23.08.2024 року, вважає повністю доведено спів розмірність виконаних робіт, витрачений час, складність справи та значення справи для сторони та просить стягнути з позивача судові витрати в розмірі 15 000 грн.

27.08.2024 на адресу суду надійшов відзив Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - відповідач -1) на позовну заяву в якому зазначено наступне.

ОСОБА_1 через Єдиний портал повідомлень викривачів, що розміщений на офіційному вебсайті Національного агентства (далі Єдиний портал повідомлень) звернувся до Національного агентства з повідомленням від 01.04.2024 (унікальний ідентифікатор АСС7) щодо можливого порушення антикорупційного законодавства заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Рєпіною В.А

Відповідач-1 листом від 16.04.2024 № 281-01/26016-24, з урахуванням вимог пп. 4 п. 7 Порядку відбору декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, для проведення повної перевірки та черговості такої перевірки на підставі оцінки ризиків, затвердженого наказом Національного агентства від 07.12.2023 № 284/23 (далі Порядок № 284/23), повідомив ОСОБА_1 про те, що в наданій ним інформації відсутні фактичні дані про відображення відомостей, які стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації. Відтак, питання стосовно проведення повної перевірки декларацій може бути вирішено після їх надання.

Окрім того, Відповідачем-1 у своєму листі також зазначено, що надана Позивачем інформація не містить в собі відомостей стосовно набуття необґрунтованих активів Третьою особою, оскільки різниця між їх вартістю і законними доходами ОСОБА_2 не перевищує 1 003 500,00 гривень. Питання про проведення моніторингу способу життя заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 може бути повторно розглянуто після їх надання (лист-відповідь долучено до відзиву).

Щодо твердження Позивача про допущення Національним агентством протиправної бездіяльності зазначає, що в позовній заяві ОСОБА_1 стверджує про те, що Національне агентство нібито допустило по відношенню до нього протиправну бездіяльність, яка на його думку, виражається у наступному: невжитті в межах своїх повноважень заходів щодо припинення правопорушень, вчинених Третьою особою, про які Позивачем було повідомлено 01.04.2024; нездійсненні повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Рєпіної В.А., як того вимагає ст. 513 Закону України «Про запобігання корупції» (далі Закон); невизнанні Позивача викривачем у зв`язку з направленням ним повідомлень від 31.03.2024 та від 01.04.2024.

Національне агентство категорично не погоджується із вищезазначеними твердженнями Позивача, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

В даному випадку, для визнання протиправною бездіяльності Відповідача-1, слід встановити факт безпідставного не вжиття Національним агентством, в межах своєї компетенції, юридично значимих дій. Наголошуємо, що у вказаному випадку відсутня обов`язкова умова для визнання в судовому порядку факту допущення Національним агентством протиправної бездіяльності, а саме безпідставного ухилення від вчинення дій, які входять до кола його повноважень.

Так, повідомлення Позивача розглянуто посадовими особами Національного агентства відповідно до положень Закону, в межах наданих повноважень та за результатами розгляду, викладеної в ньому інформації, Позивачу було надано обґрунтовану відповідь, що беззаперечно спростовує його твердження про допущення Відповідачем-1 по відношенню до нього протиправною бездіяльності.

Незгода ОСОБА_1 з отриманою на його повідомлення відповіддю не може свідчити про те, що Національним агентством було допущено бездіяльність, яка полягала у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових по відношенню до нього дій.

Констатація факту щодо не вчинення на думку Позивача Національним агентством відповідних дій, не може бути достатнім і переконливим доказом того, що Відповідач-1 допустив протиправну бездіяльність. Позивач не навів належних обґрунтувань стосовно того, що було проявом протиправної бездіяльності Відповідача-1 і які негативні наслідки для нього настали внаслідок діяння останнього.

Щодо відсутності правових підстав для вжиття Національним агентством заходів реагування на інформацію наведену в повідомленні Позивача від 01.04.2024 (унікальний ідентифікатор АСС7) зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Національне агентство вжити в межах своїх повноважень заходи щодо припинення правопорушень, вчинених заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 про які останнім було повідомлено 01.04.2024.

Вказана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Національного агентства та відповідно є такою, що також не підлягає задоволенню, як безпідставна та необґрунтована.

ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону, відповідно до якої громадські об`єднання, їх члени або уповноважені представники, а також окремі громадяни в діяльності щодо запобігання корупції мають право повідомляти про виявлені факти вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, реальний, потенційний конфлікт інтересів спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, Національному агентству, керівництву чи іншим представникам органу, підприємства, установи чи організації, в яких були вчинені ці правопорушення або у працівників яких наявний конфлікт інтересів, а також громадськості.

Разом з тим, положеннями ч. 2 ст. 532 Закону встановлено вимоги до повідомлень (у тому числі анонімних) про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, а також передбачено, що порядок їх розгляду визначається цим Законом.

При цьому, повідомлення підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація містить фактичні дані, що вказують на можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону, які можуть бути перевірені.

Отже, фактичні дані у повідомленні мають складатися з інформації про конкретні факти порушення встановлених Законом вимог, заборон та обмежень, які вчинені особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону.

Таким чином, не будь-який лист отриманий Національним агентством в розумінні ч. 2 ст. 532 Закону вважається повідомленням про вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення та відповідно передбачає безумовне вжиття Національним агентством заходів реагування.

Відповідач-1 наголошує, що у поданому Позивачем повідомленні не було наведено конкретних фактів, які б свідчили про можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, іншого порушення цього Закону ОСОБА_2 , які б могли бути перевірені у межах повноважень Національного агентства.

Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, не зазначає (не конкретизує), які саме, на його думку, фактичні дані щодо можливого вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, які нібито наведені у його повідомленні від 01.04.2024, мали і могли бути перевірені Національним агентством, в межах компетенції органу. Окрім того, Позивач не зважає на наявність імперативних вимог до повідомлень про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, встановлених Законом. Викладені у позовній заяві доводи здебільшого зводяться до цитування вимог Закону та прийнятих на його виконання нормативно-правових актів. При цьому Позивачем не наведено жодних належних обґрунтовань, які б свідчили про бездіяльність Національного агентства.

Наголошує, що повідомлення було розглянуто Національним агентством та листом від 16.04.2024 № 281-01/26016-24 надано відповідь, в якій роз`яснено, що інформація, викладена у відповідному повідомленні не містить фактичних даних про відображення відомостей, які стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, а тому питання стосовно проведення повної перевірки декларації може бути вирішено після їх надання.

Також Відповідачем-1 зазначено, що згідно з ч. 2 ст. 514 Закону моніторинг способу життя суб`єктів декларування здійснюється Національним агентством на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, а також із медіа та інших відкритих джерел інформації, яка містить відомості про невідповідність рівня життя суб`єктів декларування задекларованим ними майну і доходам.

Однак, зважаючи на те, що надана Позивачем інформація не містила таких відомостей, Національним агентством повідомлено, що питання про проведення моніторингу способу життя Третьої особи може бути повторно розглянуто після їх надання.

Звертаємо увагу, що незгода Позивача із змістом отриманого від Національного агентства листа, в якому йому було роз`яснено положення діючого законодавства не може свідчити про те, що Відповідач-1 допустив в межах спірних правовідносин бездіяльність.

Твердження Позивача щодо можливих фактів вчинення ОСОБА_2 корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону зводяться виключно до припущень.

Наведені вище фактичні обставини у справі вказують на те, що повідомлення Позивача від 01.04.2024 було розглянуто Національним агентством, про що його повідомлено відповідним листом від 16.04.2024, а також на те, що наведена в повідомленні Позивача інформація не містила в собі обставин на підставі яких Відповідач-1 повинен був розпочати моніторинг способу життя та проведення повної перевірки декларації заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 . Вищевказані обставини беззаперечно свідчать про те, що Національним агентством не було допущено по відношенню до Позивача бездіяльності в частині розгляду його повідомлення. Наголошуємо, що Відповідачем-1 було вчинено всіх передбачених Законом дій щодо реєстрації повідомлення Позивача, розгляду, а також вчасне інформування заявника про результати такого розгляду.

Також, у позовній заяві ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Національне агентство провести повні перевірки поданих ОСОБА_2 декларацій за 2022 та 2023 роки, не зазначаючи при цьому належного обґрунтування для її задоволення. Вказана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Національного агентства та відповідно є такою, що також не підлягає задоволенню, як безпідставна та необґрунтована.

Із змісту отриманого повідомлення щодо можливого порушення антикорупційного законодавства заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 вбачається, що воно містило в собі, інформацію про невідображення Третьою особою у декларації за 2022 рік грошової допомоги, яка надається внутрішньо переміщеним особам від держави у розмірі 72 000 грн, а також приховування останньою у декларації за 2023 рік суми вищезазначеної допомоги у розмірі 72 000 грн.

Відповідач-1 листом від 16.04.2024 № 281-01/26016-24, з урахуванням вимог пп. 4 п. 7 Порядок Порядок № 284/23, повідомив ОСОБА_1 , що наведена ним інформація не містить фактичних даних про відображення відомостей, які стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.

В даному конкретному випадку відсутні правові підстави для проведення повної перевірки декларацій ОСОБА_2 , оскільки у повідомленні від 01.04.2024 відсутні фактичні дані, що можуть бути перевірені Національним агентством. Разом з тим, Відповідачем-1 також зазначено, що питання стосовно проведення повної перевірки декларацій може бути вирішено після надання інформації, яка буде містити в собі відповідні фактичні дані.

Отже, вищевикладені обставини позбавляли Національне агентство можливості вжити передбачені Законом заходи фінансового контролю за наслідками розгляду повідомлення ОСОБА_1 , що стосувалося поданих заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 декларацій за 2022 та 2023 роки. Про що, як вже було зазначено, Національне агентство безпосередньо повідомило Позивача своїм листом від 16.04.2024 № 281-01/26016-24.

Таким чином, у спірних правовідносинах, Відповідачем-1, в межах компетенції, здійснено аналіз зазначеної ОСОБА_1 інформації та надано останньому вичерпну і змістовну відповідь щодо результатів розгляду його повідомлення.

Щодо безпідставності позовних вимог в частині набуття Позивачем прав та гарантій викривача зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 532 Закону повідомлення має містити фактичні дані, що підтверджують можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень Закону, які можуть бути перевірені.

Верховний Суд, у постановах від 26.09.2022 у справі № 361/8080/18, від 11.02.2021 у справі № 260/26/19, від 11.06.2020 у справі № 816/1874/17, від 15.08.2019 у справі №815/2074/18, зазначив, що викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата. Отже, з цього часу викривач здобуває певний імунітет від застосування до нього негативних заходів впливу.

Наголошує, що в даному випадку, наявної у Національного агентства інформації недостатньо для висновку про набуття Позивачем статусу викривача та поширення на нього передбачених Законом прав та гарантій захисту, оскільки викладена ОСОБА_1 у повідомленні від 01.04.2024 інформація базується на фактах, які стали йому відомі із загальнодоступних джерел, а саме публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Також зауважує, що посилання Позивача на те, що Національне агентство нібито безпідставно розглянуло подане ним повідомлення як звернення громадян жодним чином не підтверджує обґрунтованість заявлених ним позовних вимог, оскільки дії Відпровідача-1 повністю узгоджуються із вимогами чинного законодавства.

Представник відповідача-1 зазначає, що Позивач, обмежився лише формальним посиланням на те, що надана Відповідчем-1 відповідь на його повідомлення від 01.04.2024 порушує його права.

Водночас до позовної заяви, в підтвердження відповідних тверджень, Позивачем не долучено жодного доказу, відтак вони не можуть бути взяті судом до уваги. Національне агентство, в свою чергу, наголошує на тому, що відсутність порушеного права є безумовною підставою для відмови у задоволенні позову

Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно порушено право, свободу чи інтерес позивача, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 07.07.2023 у справі №826/14325/16, від 31.03.2023 у справі № 532/1264/16-а, від 14.02.2023 у справі №120/17867/21-а, від 23.01.2023 у справі № 826/14550/18, від 30.08.2022 у справі №810/1044/18.

У вказаному випадку у відносинах між Національним агентством та ОСОБА_1 не виникло обставин, що призвели до порушення його прав, які у свою чергу, підлягали б поновленню в судовому порядку.

Національне агентство в межах наданих повноважень розглянуло повідомлення Позивача щодо можливого порушення антикорупційного законодавства заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 та надало на нього обґрунтовану і вичерпну відповідь.

При цьому, дії Національного агентства щодо інформування Позивача про відсутність правових підстав для вжиття Відповідачем-1 заходів реагування, не змінюють кола суб`єктивних прав та обов`язків Позивача, не покладають на нього додаткових обов`язків та відповідно жодним чином не порушують його прав у публічно-правових відносинах.

Позивачем не наведено, з посиланням на відповідні докази, обставин, які б свідчили про порушення його прав з боку Відповідача-1.

Викладене в сукупності безумовно свідчить про відсутність у Позивача порушеного права за захистом якого він звернувся до суду із зазначеним позовом.

Просить відмовити в задоволенні позову.

27.08.2024 на адресу суду надійшов відзив Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі відповідач - 2) на позовну заяву ОСОБА_1 . У відзиві відповідач 2 зазначає, що перевірка повідомлень про вчинення корупційних правопорушень та/або правопорушень, пов`язаних з корупцією, за які передбачена кримінальна або адміністративна відповідальність, відноситься до повноважень спеціально уповноважених суб`єктів у сфері запобігання корупції, визначених Законом України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), в межах їх компетенції.

Процедуру перевірки державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, а також юридичними особами публічного права (органами, в яких працює (працював або входить чи входив до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності) суб`єкт декларування (далі - відповідний орган)) факту подання суб`єктами декларування, які

в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності), декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі -декларація), згідно із Законом України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), та повідомлення відповідним органом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентства) про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій визначає Порядок перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій.

Відповідно до частини першої статі 511 Закону Національне агентство проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю, зокрема щодо правильності та повноти заповнення, відповідно до вимог частини другої статті 514 Закону моніторинг способу життя суб`єктів декларування здійснюється Національним агентством на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, а також із медіа та інших відкритих джерел інформації, яка містить відомості про невідповідність рівня життя суб`єктів декларування задекларованим ними майну і доходам.

Держгеокадастром в межах компетенції та відповідно до вимог Закону було розглянуто повідомлення ОСОБА_3 (позивача) (вх. № 2/0/77-24 від 01.04.2024) про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, зокрема порушення вимог статей 3662, 3685 Кримінального кодексу України в. о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Вікторією Рєпіною, яке 31.03.2024 надійшло до Єдиного порталу повідомлень викривачів (унікальний ідентифікатор повідомлення BCB6).

За результатами попереднього розгляду було встановлено що дані, які було наведено у повідомленні, не можуть бути перевірені Держгеокадастром.

Держгеокадастр не є правоохоронним органом або органом досудового розслідування і відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2021 р. № 1302), розкриття та розслідування кримінальних правопорушень не належить до повноважень Держгеокадастру.

Зокрема, до повноважень Держгеокадастру не належить здійснення перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), щодо правильності та повноти заповнення, а також проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.

Щодо вимоги позивача визнати його викривачем корупції відповідно до роз`яснення Національного агентства від 12.06.2023 № 2 «Щодо правового статусу викривача» відповідно до вимог абз. 20 ч. 1 ст. 1 та абз. 2 ч. 2 ст. 532 Закону особа вважається викривачем за сукупності таких умов: здійснити повідомлення повинна фізична особа (громадянин України, іноземець, особа без громадянства), у якої наявне переконання, що інформація є достовірною; наведена у повідомленні інформація має містити фактичні дані, що підтверджують можливе вчинення іншою особою корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень Закону, які можуть бути перевірені; повідомлена особою інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходження нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Таким чином, у разі відсутності хоча б однієї вищевказаної умови, особа не може вважатися викривачем.

Крім того, якщо особа повідомляє інформацію, про яку вона дізналась із відкритих джерел (наприклад, з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), на неї не поширюватимуться права та гарантії захисту викривача, оскільки така інформація є загальнодоступною.

Отже, Держгеокадастр в даній справі є не належним відповідачем, оскільки в нього відсутні повноваження передбачені законом щодо перевірки декларації поданої службовою особою на предмет достовірності (не достовірності).

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц).

Обрання позивачем неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в позові. Такий висновок неодноразово робила Велика Палата (ВП) Верховного Суду (ВС) і його застосовували та продовжують застосовувати суди інших інстанцій, включно з касаційними, які також доклали зусиль для формування позиції стадійності захисту права.

Враховуючи все вищезазначене, вважає, що позов є безпідставними та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не вказано та жодним чином не обґрунтовано в чому саме полягає порушене право (бездіяльність) з боку Держгеокадастру, доводи є абстрактними та лише висловлюють суб`єктивну думку зацікавленої особи, а тому твердження про бездіяльність Держгеокадастру не підлягають задоволенню.

Позивачем надано відповідь на відзив Відповідача- 1 в якому зазначає, що відповідач по справі у відзиві на позовну заяву зазначає, що НАЗК не вчиняло протиправну бездіяльність, у НАЗК були відсутні правові підстави для проведення повної перевірки декларацій ОСОБА_2 , оскільки у повідомленні від 01.04.2024 відсутня інформація про фактичні дані, що можуть бути перевірені Національним агентством, так як позивачем повідомлялося лише про приховування ОСОБА_2 грошової допомоги яка надається внутрішньо переміщеним особам від держави у декларації за 2022 р. у розмірі 72 000 грн. та у декларації за 2023 р. у розмірі 72 000 грн.

Зазначає, що позивачем повідомлялося не лише про приховування ОСОБА_2 сум грошової допомоги ВПО за 2022 рік у розмірі 72000 грн та за 2023 рік у розмірі 72 000 грн, а повідомлялося про те, що у декларації ОСОБА_2 за 2021 рік у розділі 12 «Грошові активи» ОСОБА_2 вказала про наявність у неї на кінець року готівкових коштів у розмірі 20000,00 доларів США та 150000,00 гривень. Також, у декларації за 2022 рік ОСОБА_2 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» вказала суму доходів, загальний розмір яких складає 81800,00 грн, що в еквіваленті у доларах США за курсом НБУ на грудень 2022 року складає трохи більше 2200,00 доларів США. При цьому, у розділі 12 «Грошові активи» декларації за 2022 рік, ОСОБА_2 вже вказує про наявність у неї 30000,00 доларів США та 150000,00 гривень. Таким чином, не с зрозумілим, звідки у 2022 році у ОСОБА_2 при загальному доході 2200,00 доларів з`явилися додаткові 10000,00 доларів США.

Звертаю увагу, що станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум складав 2508 грн, а станом на 01.01.2023 складав 2684 грн. Таким чином, інформація, яку позивач зазначив у повідомлені містила необхідні фактичні дані про відображення відомостей, які стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації (яка станом на 01.01.2022 складає від 250 800 грн до 1 254 000 грн та станом на 01.01.2023 складає від 268 400 грн до 1 340 000 грн). З урахуванням курсу долара який у 2022 р. складав близько 36,56 грн за 1 долар США, та курсу долара який у 2023 році складав близько 37 грн за 1 долар США, то вважаю, що суми в 10 000 доларів яка незрозуміло звідки з`явилась у ОСОБА_2 разом з незадекларованими виплатами ВПО - є достатньою для проведення повної перевірки.

Отже, при зверненні з повідомленнями про вчинені ОСОБА_2 правопорушення (про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону), позивачем було зазначено інформацію, яка містить фактичні дані, що вказують на можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень Закону №1700-VII та відповідає вимогам до повідомлення викладеним у Роз`яснені НАЗК № 7 від 14.07.2020. Тобто, в даному випадку дана перевірка повинна була відбутися як за повідомленням позивача так і в обов`язковому порядку згідно з ст. 513 Закону №1700-VII, що свідчить про бездіяльність Відповідача по справі.

Ухвалою суду від 01.08.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про залучення третьої особи з належним обґрунтуванням необхідності такого залучення та зазначити статус третьої особи передбачений ч.1-2 статті 49 КАС України, позовну заяву з додатками для відповідачів та третьої особи.

07.08.2024 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін до судового засідання). Відмовлено в задоволені клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру () всі документи за наслідками розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 31.03.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення ВСВ 6; всі інші, наявні у відповідача докази, що стосуються предмету спору. Витребувано у Національного агентства з питань запобігання корупції () всі документи за наслідками розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 01.04.2024 унікальний ідентифікатор повідомлення АСС 7; надати пояснення: чому повідомлення АСС 7 розглянуто, як звернення громадян, а не відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», всі інші, наявні у відповідача докази, що стосуються предмету спору.

Ухвалами суду від 09.09.2024 відмовлено Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру в розгляді справи в порядку загального позовного провадження; в розгляді справи в режимі відеоконференції та у задоволенні клопотання про визнання неналежним відповідачем у справі №200/5125/24.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на зазначене, оскільки у судове засідання не прибули представники сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Дослідивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

З 30.03.2017 позивач перебуває в трудових відносинах з Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області, що підтверджено трудовою книжкою від 25.09.2015.

31.03.2024 позивачем через платформу Національного агентства з питань запобігання корупції надіслано до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомлення про корупцію № НОМЕР_2 наступного замісту: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 . Працює заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ().10.04.2022 ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , отримала статус переселенця, визначивши постійне місце проживання: АДРЕСА_3 . Даний факт підтверджується довідкою переселенця №1603-, виданою УСЗН Шевченківського району міста Полтава. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 з квітня 2022 року УСЗН Шевченківського району міста Полтава ();нараховується та сплачується щомісячна соціальна допомога переселенцю у сумі 8000,00 гривень, яка розрахована на неї та двох її дітей. Однак, у декларації ОСОБА_2 за 2022 рік, яка була подана 19.10.2023 року, у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» сума отриманої допомоги у розмірі 72000,00 гривень не відображена. Крім того, продовжуючи умисне приховування доходів, у декларації за 2023 рік, поданій 30.03.2024 р., ОСОБА_2 знову задекларувала недостовірну суму отриманих доходів. Так, за даними декларації за 2023 рік, від УСЗН Шевченківського району міста Полтава () ОСОБА_4 отримала 24000,00 гривень. При цьому, фактична сума отриманої соціальної допомоги складає 96000,00 грн., що свідчить про приховування 72000,00 грн. доходу. Таким чином, незадекларована сума отриманого доходу ОСОБА_2 за 2022-2023 роки складає 144000,00 грн. Також, під час аналізу декларації ОСОБА_2 за 2022 рік, вбачаються ознаки незаконного її збагачення. Даний висновок робиться з наступного: У декларації за 2021 рік у розділі 12 «Грошові активи» ОСОБА_2 вказала про наявність у неї на кінець року готівкових коштів у розмірі 20000,00 доларів США та 150000,00 гривень. Потім, у декларації за 2022 рік ОСОБА_2 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» вказала суму доходів, загальний розмір яких складає 81800,00 гр., що в еквіваленті у доларах США за курсом НБУ на грудень 2022 року складає трохи більше 2200 доларів США. При цьому у розділі 12 «Грошові активи» декларації за 2022 рік ОСОБА_2 вже вказує про наявність у неї 30000 доларів США та 150000 грн. Таким чином не є зрозумілим, звідки у 2022 році у ОСОБА_2 при загальному доході 2200 доларів США з`явилися додаткові 10000 доларів США. Інформація стала відома заявнику у зв`язку з трудовою діяльністю.

Листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.04.2024 №31-28-0.12-4064/2-24 повідомлено позивача, що Держгеокадастр не є правоохоронним органом або органом досудового розслідування і відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. № 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2021 р. № 1302), розкриття та розслідування кримінальних правопорушень не належить до повноважень Держгеокадастру.

Також до повноважень Держгеокадастру не належить здійснення перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), щодо правильності та повноти заповнення, а також проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування.

Перевірка повідомлень про вчинення корупційних правопорушень та/або правопорушень, пов`язаних з корупцією, за які передбачена кримінальна або адміністративна відповідальність, відноситься до повноважень спеціально уповноважених суб`єктів у сфері запобігання корупції, визначених Законом України «Про запобігання корупції» (далі Закон), в межах їх компетенції.

Відповідно до частини першої статі 51* Закону Національне агентство з питань запобігання корупції (далі Національне агентство) проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю, зокрема щодо правильності та повноти заповнення, відповідно до вимог частини другої статі 51* Закону моніторинг способу життя суб`єктів декларування здійснюється Національним агентством на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, а також із медіа та інших відкритих джерел інформації Згідно з абзацом третім частини третьою статті 53* Закону у разі якщо під час попереднього розгляду повідомлення встановлено, що воно не належить до компетенції органу або юридичної особи, до якого (якої) воно надійшло, подальший розгляд такого повідомлення припиняється, про що інформується особа, яка здійснила повідомлення, з одночасним роз`ясненням щодо компетенції органу або юридичної особи, уповноважених на здійснення розгляду чи розслідування фактів, викладених у повідомленні.

З огляду на зазначене розгляд Вашого повідомлення припиняється, а Вам пропонуємо звернутися до Національного агентства або до іншого спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері запобігання корупції.

01.04.2024 позивач повторно звернувся через платформу Національного агентства з питань запобігання корупції з повідомленням про корупцію № АСС 7 наступного замісту: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 . Працює заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ().10.04.2022 ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , отримала статус переселенця, визначивши постійне місце проживання: АДРЕСА_3 . Даний факт підтверджується довідкою переселенця №1603-, виданою УСЗН Шевченківського району міста Полтава. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 з квітня 2022 року УСЗН Шевченківського району міста Полтава ();нараховується та сплачується щомісячна соціальна допомога переселенцю у сумі 8000,00 гривень, яка розрахована на неї та двох її дітей. Однак, у декларації ОСОБА_2 за 2022 рік, яка була подана 19.10.2023 року, у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» сума отриманої допомоги у розмірі 72000,00 гривень не відображена. Крім того, продовжуючи умисне приховування доходів, у декларації за 2023 рік, поданій 30.03.2024 р., ОСОБА_2 знову задекларувала недостовірну суму отриманих доходів. Так, за даними декларації за 2023 рік, від УСЗН Шевченківського району міста Полтава () ОСОБА_4 отримала 24000,00 гривень. При цьому, фактична сума отриманої соціальної допомоги складає 96000,00 грн., що свідчить про приховування 72000,00 грн. доходу. Таким чином, незадекларована сума отриманого доходу ОСОБА_2 за 2022-2023 роки складає 144000,00 грн. Також, під час аналізу декларації ОСОБА_2 за 2022 рік, вбачаються ознаки незаконного її збагачення. Даний висновок робиться з наступного: У декларації за 2021 рік у розділі 12 «Грошові активи» ОСОБА_2 вказала про наявність у неї на кінець року готівкових коштів у розмірі 20000,00 доларів США та 150000,00 гривень. Потім, у декларації за 2022 рік ОСОБА_2 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» вказала суму доходів, загальний розмір яких складає 81800,00 гр., що в еквіваленті у доларах США за курсом НБУ на грудень 2022 року складає трохи більше 2200 доларів США. При цьому у розділі 12 «Грошові активи» декларації за 2022 рік ОСОБА_2 вже вказує про наявність у неї 30000 доларів США та 150000 грн. Таким чином не є зрозумілим, звідки у 2022 році у ОСОБА_2 при загальному доході 2200 доларів США з`явилися додаткові 10000 доларів США. Інформація стала відома заявнику у зв`язку з трудовою діяльністю.

Листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.04.2024 №281-01/26016-24 повідомлено позивача, що його повідомлені не містяться фактичні данні, що можуть бути перевірені про відображення відомостей и/о стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, питань щодо проведення повної перевірки декларації може бути вирішено після їх надання та зазначено, що надана в повідомлені інформація не містить відомостей щодо «набуття необґрунтованих активів» набутих після 28.11.2019 в яких різниця між їх вартістю і законними доходами становить понад 1 003 500 грн. Питання про проведення моніторингу способу життя ОСОБА_2 може бути повторно розглянуто після їх надання.

Не погодившись з діями відповідачі щодо його повідомлення позивач звернувся до суду з цим позовом.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень визначає Закон України "Про запобігання корупції".

За змістом визначень, що містяться в статті 1 Закону України "Про запобігання корупції"

- корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність;

- корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей;

- неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Стаття 3 вказаного Закону визначає, що суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є, зокрема: особи, які постійно або тимчасово обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або спеціально уповноважені на виконання таких обов`язків у юридичних особах приватного права незалежно від організаційно-правової форми, а також інші особи, які не є службовими особами та які виконують роботу або надають послуги відповідно до договору з підприємством, установою, організацією, - у випадках, передбачених цим Законом.

Водночас, спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції згідно з абзацом 14 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання корупції" визначені органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Так, частиною першою статті 4 Закону України "Про запобігання корупції" передбачено, що Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

Виходячи з наведеного Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру не є суб`єктом у сфері протидії корупції в розумінні Закону України "Про запобігання корупції".

За змістом статті 11 Закону України "Про запобігання корупції" до повноважень Національного агентства, серед іншого, належать: проведення аналізу: стану запобігання та протидії корупції в Україні, діяльності державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування у сфері запобігання та протидії корупції; статистичних даних, результатів досліджень та іншої інформації стосовно ситуації щодо корупції; координація та надання методичної допомоги щодо виявлення державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування корупційних ризиків у своїй діяльності та реалізації ними заходів щодо їх усунення, у тому числі підготовки та виконання антикорупційних програм; координація в межах компетенції, методичне забезпечення та здійснення аналізу ефективності діяльності уповноважених підрозділів (уповноважених осіб) з питань запобігання та виявлення корупції; отримання та розгляд повідомлень, здійснення співпраці з викривачами, забезпечення їх правового та іншого захисту, перевірка дотримання законодавства з питань захисту викривачів, внесення приписів з вимогою про усунення порушень трудових (звільнення, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова у призначенні на вищу посаду, зменшення заробітної плати тощо) та інших прав викривачів і притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні їхніх прав, у зв`язку з такими повідомленнями;

Відповідно до пунктів 1, 6, 9 частини першої статті 12 Закону України «Про запобігання корупції» Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має такі права:

- одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, необхідну для виконання покладених на нього завдань;

- отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону;

- отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Частинами 1-3 статті 532 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що викривач самостійно визначає, які канали використовувати для повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, а саме: внутрішні, регулярні або зовнішні канали.

Повідомлення має містити фактичні дані, що підтверджують можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону, які можуть бути перевірені.

Повідомлення про вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону через регулярні або внутрішні канали повідомлення такої інформації підлягає попередній перевірці у строк не більш як десяти робочих днів.

За результатами попередньої перевірки службова особа, відповідальна за її проведення, приймає одне з таких рішень: призначити проведення внутрішньої (службової) перевірки або розслідування інформації у разі підтвердження фактів, викладених у повідомленні, або необхідності подальшого з`ясування їх достовірності; передати матеріали до органу досудового розслідування у разі встановлення ознак кримінального правопорушення або до інших органів, уповноважених реагувати на виявлені правопорушення в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України; закрити провадження у разі непідтвердження фактів, викладених у повідомленні.

Викривачу надається детальна письмова інформація про результати попередньої перевірки за його повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону у триденний строк з дня завершення відповідної перевірки.

У разі якщо отримана інформація про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону не належить до компетенції органу або юридичної особи, до якого (якої) вона надійшла, викривач повідомляється про це у триденний строк без проведення попередньої перевірки із роз`ясненням щодо компетенції органів або юридичних осіб, уповноважених на проведення перевірки або розслідування відповідної інформації.

У разі якщо отримана інформація стосується дій або бездіяльності керівника відповідного органу або юридичної особи, до якого (якої) надійшла інформація, така інформація без проведення попередньої перевірки у триденний строк надсилається до Національного агентства, що визначає порядок подальшого розгляду такої інформації.

Внутрішня (службова) перевірка або розслідування за повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону проводиться у строк не більше 30 днів з дня завершення попередньої перевірки. Якщо у зазначений строк перевірити повідомлену інформацію неможливо, керівник відповідного органу або юридичної особи чи його заступник подовжують строк перевірки або розслідування інформації до 45 днів, про що повідомляється викривач.

Проведення внутрішньої (службової) перевірки або розслідування не може бути доручене особі, якої або близьких осіб якої стосується повідомлена інформація.

За результатами внутрішньої (службової) перевірки службова особа, відповідальна за її проведення, приймає одне з таких рішень: передати матеріали до органу досудового розслідування у разі встановлення ознак кримінального правопорушення або до інших органів, уповноважених реагувати на виявлені правопорушення; у межах компетенції про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства, інформацію стосовно яких повідомлено, про усунення виявлених порушень, причин та умов вчинення правопорушення, спричинених ними наслідків, а також про здійснення заходів щодо відновлення прав і законних інтересів осіб та відшкодування збитків, шкоди, завданої фізичним та юридичним особам внаслідок допущених порушень.

Матеріали попередньої та внутрішньої (службової) перевірок або розслідувань повідомленої інформації про вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону зберігаються відповідним органом або юридичною особою протягом трьох років з дня отримання такої інформації.

Інформація про кримінальне правопорушення, одержана органами досудового розслідування, розглядається в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Інформація про адміністративне правопорушення, одержана органами, уповноважені особи яких мають право складати протоколи про відповідні адміністративні правопорушення, розглядається в порядку, визначеному законом.

Розгляд анонімних повідомлень про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про запобігання корупції".

Згідно роз`яснень НАЗК від 14.07.2020 №7 «Щодо особливостей перевірки повідомлень про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» розділом ІІІ особливості розгляду окремих повідомлень викривача визначено, що внутрішня (службова) перевірка або розслідування проводяться в порядку, дія якого поширюється на орган або юридичну особу, до якого (якої) надійшло повідомлення і, зокрема визначається: Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України Про запобігання корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV тощо. Враховуючи викладене можна дійти висновку, що внутрішня перевірки (розслідування) проводяться спеціально уповноваженими суб`єктами відносно власних працівників.

В той же час згідно вказаних роз`яснень інформація про кримінальне правопорушення, одержана органами досудового розслідування, розглядається в порядку, визначеному ст. 214 КПК України; інформація про адміністративне правопорушення, одержана органами, уповноважені особи яких мають право складати протоколи про відповідні адміністративні правопорушення (Національним агентством - в частині адміністративних правопорушень, вчинених службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, перелік яких визначено у примітці до ст. 50 Закону, або Національною поліцією щодо адміністративних правопорушень, вчинених іншими особами), розглядається в порядку, визначеному розділами ІІІІV Кодексу України про адміністративні правопорушення.

31.03.2024 позивачем через платформу Національного агентства з питань запобігання корупції надіслано до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру повідомлення про корупцію № ВСВ 6.

Листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 04.04.2024 №31-28-0.12-4064/2-24 повідомлено позивача, що розгляд повідомлення не налужить до компетенції Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та запропоновано позивачу звернутися до Національного агентства з питань запобігання корупції або іншого спеціального уповноваженого суб`єкта у сфері запобігання корупції.

01.04.2024 позивач повторно звернувся через платформу Національного агентства з питань запобігання корупції з повідомленням про корупцію № АСС 7.

Листом Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.04.2024 №281-01/26016-24 повідомлено позивача, що його повідомлені не містяться фактичні данні, що можуть бути перевірені про відображення відомостей и/о стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, питань щодо проведення повної перевірки декларації може бути вирішено після їх надання та зазначено, що надана в повідомлені інформація не містить відомостей ніодо «набуття необґрунтованих активів» набутих після 28.11.2019 в яких різниця між їх вартістю і законними доходами становить понад 1 003 500 грн. Питання про проведення моніторингу способу життя ОСОБА_2 може бути повторно розглянуто після їх надання.

Згідно з ч. 2 ст. 514 Закону моніторинг способу життя суб`єктів декларування здійснюється Національним агентством на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, а також із медіа та інших відкритих джерел інформації, яка містить відомості про невідповідність рівня життя суб`єктів декларування задекларованим ними майну і доходам.

Відповідно до п. 57 ч. 1 ст. 12 Закону, у разі встановлення доказів того, що особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, набула необґрунтовані активи або що такі активи набула інша особа за її дорученням чи в інших передбачених ст. 290 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) випадках, Національне агентство має право порушувати перед Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою або у визначених законом випадках перед Офісом Генерального прокурора питання щодо звернення до суду з позовом про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Вимога ст. 290 ЦПК України щодо «набуття необґрунтованих активів» стосується активів набутих після 28.11.2019 якщо різниця між їх вартістю і законними доходами становить понад 1 003 500,00 гривень.

Оскільки надана Позивачем інформація не містила таких відомостей, Національним агентством повідомлено позивача листом від 16.04.2024 №281-01/26016-24, що питання про проведення моніторингу способу життя третьої особи може бути повторно розглянуто після їх надання.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Відповідача-1 провести повну перевірку декларацій ОСОБА_2 за 2022 та 2023 роки суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 511 Закону Національне агентство проводить повну перевірку декларацій поданих суб`єктами декларування відповідно до цього Закону.

Згідно з абз. 4, 5 ч. 1 ст. 513 Закону Національне агентство проводить повну перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.

Національне агентство визначає порядок відбору декларацій для проведення повної перевірки та черговість такої перевірки на підставі оцінки ризиків, а також порядок автоматизованого розподілу обов`язків з проведення повної перевірки між уповноваженими особами Національного агентства.

Наказом Національного агентства від 07.12.2023№ 284/23 затверджено Порядок № 284/23, який визначає процедуру відбору декларацій для проведення повної перевірки уповноваженою особою Національного агентства та черговість такої перевірки на підставі оцінки ризиків.

Згідно з пп. 3 п. 3 Порядку № 284/23 для проведення повної перевірки відбираються декларації у порядку черговості на підставі оцінки ризиків:

- декларація службової особи, яка займає (займала) відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єкта декларування, який займає (займав) посаду, пов`язану з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством;

- у декларації, поданій іншим суб`єктом декларування, виявлено невідповідності (ризики) за результатами логічного та арифметичного контролю;

- отримано інформацію від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей (далі інформація), у тому числі у декларації, щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації.

Розгляд інформації отриманої від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей здійснюється відповідно до вимог законодавства. Попереднє вивчення інформації здійснює працівник Національного агентства у строки, визначені законодавством.

Виходячи з наведеного інформація про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей повинна містити фактичні дані, що можуть бути перевірені.

Згідно з абз. 2 п. 4 Порядку № 284/23, якщо в результаті попереднього вивчення інформації встановлено, що інформація містить фактичні дані, що можуть бути перевірені, керівник самостійного структурного підрозділу складає обґрунтовану доповідну записку на ім`я безпосереднього керівника про наявність підстав для проведення повної перевірки декларації.

Безпосередній керівник розглядає обґрунтовану доповідну записку і за наявності підстав для проведення повної перевірки спрямовує її до виконання реєстратору автоматизованої системи розподілу обов`язків з проведення перевірок та контролю між уповноваженими особами Національного агентства (далі по тексту АСР), який реєструє відповідну інформацію в АСР з урахуванням вимог п.п. 8 10 цього Порядку.

За результатами оцінки ризиків декларації здійснюється ранжування декларацій, поданих за один звітний рік, від найвищого значення показника рейтингу ризику декларації до найнижчого з метою відбору декларацій для проведення їх повної перевірки.

Положеннями п. 7 Порядку № 284/23 чітко визначено, що декларації для проведення повної перевірки відбираються за певними рівнями черговості.

Так, пп. 4 п. 7 Порядку визначено четвертий рівень черговості, згідно якого відбирається декларація, у тому числі щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації, стосовно якої відповідно до п. 4 цього Порядку складено обґрунтовану доповідну записку про наявність підстав для проведення повної перевірки (повторної повної перевірки), якщо такі відомості стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.

Отже, під час формування переліку декларацій для проведення їх повної перевірки забезпечується рівномірний відбір декларацій з рівнів черговості, визначених у п. 7 Порядку № 284/23. У разі відсутності декларацій за третім, четвертим рівнями черговості, для проведення повної перевірки відбираються декларації за першим рівнем черговості.

Таким чином, Порядок № 284/23 визначає певні умови, за наявності яких Національне агентство приймає рішення про проведення повної перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, ОСОБА_1 через Єдиний портал повідомлень звернувся до Відповідача-1 з повідомленням від 01.04.2024. Із змісту отриманого повідомлення щодо можливого порушення антикорупційного законодавства заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_2 вбачається, що воно містило в собі, інформацію про невідображення Третьою особою у декларації за 2022 рік грошової допомоги, яка надається внутрішньо переміщеним особам від держави у розмірі 72 000 грн, а також приховування останньою у декларації за 2023 рік суми вищезазначеної допомоги у розмірі 72 000 грн.

Відповідач-1 листом від 16.04.2024 № 281-01/26016-24, з урахуванням вимог пп. 4 п. 7 Порядок №284/23, повідомило позивача, що наведена ним інформація не містить фактичних даних про відображення відомостей, які стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.

Отже у відповідача-1, стано на момент звернення позивача, були відсутні правові підстави для проведення повної перевірки декларацій ОСОБА_2 , оскільки у повідомленні від 01.04.2024 відсутні фактичні дані, що можуть бути перевірені Національним агентством. Крім того, Відповідачем-1 у листі також зазначено, що питання стосовно проведення повної перевірки декларацій може бути вирішено після надання інформації, яка буде містити в собі відповідні фактичні дані.

Отже, станом на момент звернення позивача обставини, які були повідомлені позивачем позбавляли Національне агентство можливості вжити передбачені Законом заходи фінансового контролю, що стосувалося поданих заступником начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Рєпіною В.А. декларацій за 2022 та 2023 роки. Про що, відповідачем -1 було повідомлено Позивача листом від 16.04.2024 № 281-01/26016-24.

Таким чином, у спірних правовідносинах, Відповідачем-1, в межах компетенції, здійснено аналіз зазначеної ОСОБА_1 інформації та надано позивачу відповідь щодо результатів розгляду його повідомлення.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання ОСОБА_1 викривачем корупції, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 20 ч. 1 ст. 1 Закону викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 53-3 Закону права викривача виникають з моменту повідомлення інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону.

Суд зазначає, що фізична особа є викривачем з моменту повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, за умов, визначених в абз. 20 ч. 1 ст. 1 Закону.

Повідомлені особою фактичні дані мають складатися з інформації про конкретні факти порушення встановлених Законом вимог, заборон та обмежень, яке вчинено особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону. Одним із способів отримання інформації для реалізації цілей та завдань Закону є повідомлення викривача про можливі факти корупційних правопорушень, якщо така інформація: містить фактичні дані, зокрема про обставини правопорушення, місце і час його вчинення, особу, яка вчинила правопорушення; є достовірною, на переконання викривача; стала відома викривачу у зв`язку з його трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням служби чи навчання або участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

З моменту набуття особою статусу викривача, останній здобуває певний імунітет, суть якого розкрито в частині третій статті 53 Закону України «Про запобігання корупції».

Водночас такий імунітет не є абсолютним та має певні межі. В першу чергу, повинен бути наявним зв`язок між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Однією з обставин, що свідчить про наявність у викривача імунітету, є те, що ним повинно бути повідомлено про порушення саме Закону України «Про запобігання корупції», а не іншого закону і саме тих вимог, які ним визначені, у тому числі встановлені ним заборони і обмеження.

Ще одним обов`язковим елементом, за наявності якого особа отримує імунітет викривача, є застосування до нього, негативних заходів впливу, перелік яких не є вичерпним.

Про наявність зв`язку між негативними заходами впливу або загрозою їх застосування та повідомленням викривачем про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою може свідчити, зокрема, але не виключно такі обставини: певна послідовність подій (спочатку повідомлення особою про факти корупції, потім - застосування до викривача негативних наслідків, а не навпаки); наближеність в часі цих подій (застосування негативних наслідків до викривача відбулось незадовго після повідомлення ним про факти корупції); наявність різного роду погроз до викривача після повідомлення ним про факти корупції; відсутність в минулому (до моменту повідомлення) претензій до працівника, в тому числі й з боку осіб, про корупційні діяння яких ним повідомлено.

Також слід зазначити, що з наведеної норми вбачається, що викривач набуває такого статусу з моменту, коли він здійснив всі залежні від нього дії для повідомлення про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, щоб відповідна інформація надійшла до адресата.

Як вже зазначено судом, відповідно до абз. 20 ч. 1 ст. 1 Закону викривач - фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, повідомила про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону, вчинених іншою особою, якщо така інформація стала їй відома у зв`язку з її трудовою, професійною, господарською, громадською, науковою діяльністю, проходженням нею служби чи навчання або її участю у передбачених законодавством процедурах, які є обов`язковими для початку такої діяльності, проходження служби чи навчання.

Тобто, цей закон окреслює декілька важливих умов, які визначають викривача корупції.

Отже, викривач це фізична особа, яка:

1)Володіє інформацією про можливі факти корупційних правопорушень фактичними даними, а саме про обставини правопорушення, місце і час його вчинення та особу, яка вчинила правопорушення;

2)Переконана у достовірності цієї інформації;

3)Отримала цю інформацію під час трудової, професійної, господарської, громадської, наукової діяльності, проходження служби чи навчання.

На думку суду, якщо хоча б одна з цих умов не виконана, особа не може вважатися викривачем.

Оскільки в даному випадку позивач не може вважатись викривачем, то у суду відсутні підстави вважати, що відповідачі при розгляді Повідомлення від 31.03.2024 та від 01.04.2024 було порушено його права викривача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019 по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача цими діями. Відсутність підтвердженого судовим розглядом факту існування порушеного суб`єктивного права зумовлює і відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах довів відсутність порушення суб`єктивних прав позивача, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем не надано заперечень щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

Отже, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (частина 2, 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо однак, вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі договору від 28.06.2023 №28-06/1 про надання правової допомоги укладеним між фізичною особою ОСОБА_2 та адвокатом Розумовським Олександром Сергійовичем.

Особу адвоката встановлено на підставі ордера серії АХ №1139452 та свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності серії ДН №5057.

14.08.2024 було укладено додаткову угоду № 1, яка визначає тарифи за надання професійної правничої допомоги за Договором про надання правової правничої допомоги № 28-06/1 від 28.06.2023, укладеним між Адвокатом Розумовським Олександром Сергійовичем і Рєпіною Вікторією Андріївною в частині надання професійної правової (правничої) допомоги за наступним дорученням (роботою/напрямком): адміністративна справа № 200/5125/24, Донецькому окружному адміністративному суді за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа ОСОБА_2 про визнання противних дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до п.3 додаткової угоди від 14.08.2024 №1 тарифи за надання професійної правничої (правової) допомоги з питань визначених у пункті 1.1.1. цієї додаткової угоди: 3000 грн за одну годину професійної правничої (правової) допомоги не пов`язаної з прибуттям для учасників та/або участю в судовому засіданні; 3000 грн участь в одному судовому засіданні в суді незалежно від тривалості.

23.08.2024 було складено акт приймання-передачі виконаних робіт/послуг із надання правової допомоги із детальним описом робіт/послуг яким визначено, що на складання/подання письмових пояснені адвокатом витрачено 4 години; на пошук, вивчення та аналіз практики Верхованого Суду витрачено 1 годину. Всього адвокатом витрачено 5 годин.

Таким чином загальна вартість професійної правничої допомоги за цим актом складає 15000 грн. з терміном сплати до 31.12.2024 року. (п.4 акту)

Представник третьої особи посилається на практику викладену в постанові Об`єднаної палати Верховного суду Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та вважає, що не обов`язково, щоб витрати на професійну правничу допомогу були обов`язково сплачені.

Суд зазначає, що представником третьої особи надані належні та допустимі докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) міститься висновок про те, що розглядаючи питання стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, суд має право самостійно визначати розмір таких витрат, виходячи з критерію розумної необхідності та співмірності, враховуючи характер виконуваної адвокатом роботи (послуг), складність виконуваної роботи (послуг), їх значимості, складності категорії справи тощо.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (пункт 268 названого рішення).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі№755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 по справі №280/1765/19 (адміністративне провадження №К/9901/607/20) зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема складності справи, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому, згідно з висновками Верховного Суду, що, зокрема, наведені в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Суд констатує, що представник третьої особи надав належні та допустимі докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката.

Тому, з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь третьої особи з позивача судових витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 15000,00 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (01103, місто Київ, бульвар Миколи Міхновського, будинок 28, ), Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (вул. Святослава Хороброго, буд. 3, м. Київ, 03151, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, визнання викривачем корупції.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено і підписано в нарадчій кімнаті 17.10.2024.

Суддя І.Г. Аляб`єв