Справа № 600/3249/24-а
Суддя: Сіжук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

17 жовтня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/3249/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сіжук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; зобов`язання відповідача надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду від 29.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.10.2024 представник позивача звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 , в особі його посадових осіб та інших компетентних осіб вчиняти дії стосовно ОСОБА_1 щодо проходження медичного огляду ВЛК з метою визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби, а також призову на військову службу та переміщення до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили судового рішення у даній адміністративній справі.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що відповідно до довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №65618 від 12.06.2024 позивач є студентом юридичного факультету денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича, зарахований наказом №1599-ст від 28.09.2023.

Зазначає, що ОСОБА_1 двічі звертався до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як військовозобов`язаному, який є здобувачем вищої освіти, навчається за денною формою здобуття освіти та надав відповідні підтверджуючі документи щодо цього. Однак, жодного належного рішення, чи то про задоволення заяви, чи про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивачу надано не було.

Представник позивача вказує на те, що 09.10.2024 на адресу позивача надійшла повістка №328335 від 05.10.2024, згідно з якою позивачу належить з`явитись 15.10.2024 о 11:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.

Також звертає увагу, що відповідно інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка міститься у електронному військово-обліковому документів «Резерв+» позивач знаходиться на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , персональні дані у позивача уточненні вчасно (дата уточнення 27.05.2024), та у розшуку позивач не перебуває.

15.10.2024 позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав інформацію про свої персональні дані, а також надав свої документи у належним чином засвідчених копіях (нотаріальні копії яких, знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_2 , у двох примірниках), а саме: паспорт громадянина України, довідка РНОКПП, військовий квиток, витяг з електронного військово-облікового документу «Резерв+», довідка про здобувача освіти сформована в ЄДЕБО.

Після чого, позивачу видано направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби № НОМЕР_1 від 15.10.2024, картку обстеження та медичного огляду, з вклеєним фото Позивача та Повістку №673 від 15.10.2024 про необхідність повторної явки 18.10.2024. При цьому, в усному порядку представником відповідача повідомлено про необхідність надання під час явки 18.10.2024 вже заповненої фахівцями - медиками Картки обстеження та медичного огляду Позивача.

Зазначає, що факт прибуття позивача за повісткою, надісланою відповідачем свідчить про те, що позивач не ухиляється від дій, обов`язкових для дотримання правил військового обліку, однак, внаслідок очевидних намірів відповідача щодо незаконної мобілізації, бажає забезпечити себе від незаконних дій з його сторони.

Представник позивача звертає увагу суду, що у разі призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію його права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду.

Також представник позивача зазначає, що у випадку невжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, відновлення яких буде неможливим.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначає таке.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І КАС України.

Згідно частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеними вище нормами процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11. 2018 у справі № 826/8556/17, від 24.04.2019 у справі № 826/10936/18, які суд враховує згідно частини п`ятої статті 242 КАС України.

З огляду на зміст заяви про забезпечення позову та матеріалів справи, суд зазначає наступне.

Частиною дев`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) визначено, зокрема, що військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Згідно з пункту 4 частини першої статті 24 Закону №2232-ХІІ, початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Підстави надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації визначені статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

При цьому особа, яка має право на відстрочку, не повинна підлягати призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на відстрочку, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, оскільки надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що 13.06.2024 позивач звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про оформлення довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

До заяви позивачем додано нотаріально засвідчені копії паспорту, РНОКПП, військового квитка та довідку про здобувача освіти, сформованої в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.

У відповідь на заяву позивача, відповідач листом від 04.07.2024 №3243 повідомив позивача, що згідно пункту 58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, для оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивачу необхідно особисто подати на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву за формою, визначеною у додатку 4 вищезазначеного Порядку, до якої додати документи, що підтверджують рево на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

09.10.2024 на адресу позивача надійшла повістка №328335 від 05.10.2024, згідно з якою позивачу належить з`явитись 15.10.2024 о 11:00 год до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних.

На виконання вказаної повістки 15.10.2024 позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримав направлення на медичний огляд ВЛК з метою визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби № НОМЕР_1 від 15.10.2024, картку обстеження та медичного огляду, з вклеєним фото позивача та повістку №673 від 15.10.2024 про необхідність повторної явки 18.10.2024.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з пункту 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі ухвалення комісією рішення про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаний, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, направляється на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, не прийнявши рішення за заявою позивача про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації або про відмову у наданні відстрочки від призову, направив останнього на медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Отже, у даному випадку, без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи щодо ОСОБА_1 будуть завершені, та будь-яке рішення у справі не поновить порушені права, про які ним наголошено, без постановлення ухвали про забезпечення позову.

Сукупність наведених обставин вказує на наявність реальної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та існування об`єктивної необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, обираючи спосіб забезпечення позову, суд враховує вимоги частини другої статті 151 КАС України.

Суд звертає увагу, що забезпечення мобілізації в Україні є надважливим завданням у воєнний час, однак, у цьому випадку, мобілізація має становити баланс між приватним інтересом мобілізованого та публічним інтересом держави. Віднайти такий баланс можливо лише після розгляду справи по суті та прийняття судового рішення.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням КАС України та не належить до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заявлених заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності та обґрунтованості вимог щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 150, 154, 160, 241, 242, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його посадових осіб та інших компетентних осіб вчиняти дії стосовно ОСОБА_1 щодо проходження медичного огляду ВЛК з метою визначення придатності військовозобов`язаного до військової служби, а також призову на військову службу та переміщення до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №600/3249/24-а.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна