Справа № 380/11279/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 рокусправа № 380/11279/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповдальністю «Компанія Еней» до Львівської митниці про скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповдальністю «Компанія Еней» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Львівської митниці (далі - відповідач), в якому просить

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100001/2 від 01.01.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100002/2 від 01.01.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100084/1 від 09.02.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100099/1 від 14.02.2024 року.

Ухвалою суду від 03.06.2024 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що що між компанією Prabhu Enterprises та ТзОВ «Компанія Еней», 20.11.2019 укладено зовнішньоекономічний контракт постачання №20/11/2019/1, відповідно до якого Продавець продає, а покупець купує на умовах передбачених даним Контактом рекламно-сувенірну продукцію (товар). Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №EXP/23-24/8085 від 20.09.2023 року покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 33 810 дол. США. 29.12.2023 року з метою митного оформлення вказаного товару ТзОВ подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA56U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31, а саме сумки для покупок з текстильних матеріалів.

Крім того, між компанією India Glazes LTD та ТзОВ «Компанія Еней», 05.07.2023 укладено зовнішньоекономічний контракт постачання №05/07/2023, відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати Покупцю рекламно-сувенірну продукцію за оплату їх вартості на умовах, передбачених в цьому Контракті. Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №45/2023-24 від 21.09.2023 року покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 4 789, 60 дол. США. 29.12.2023 року з метою митного оформлення вказаного товару ТзОВ подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA53U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31, а саме сумки для покупок з текстильних матеріалів.

Також між компанією ZIBO TOPFINE TRADE CO. LTD та ТзОВ «Компанія Еней» 15.08.2018 укладено зовнішньоекономічний контракт постачання №15/18/2018, відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати Покупцю рекламно-сувенірну продукцію за оплату їх вартості на умовах, передбачених в цьому Контракті. Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №KD-EC2023-03 від 10.10.2023 року покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 11 324, 88 дол. США. 16.01.2024 року з метою митного оформлення вказаного товару ТзОВ подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA77U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31, а саме чайний та кавовий посуд: чашки з тонкої кераміки або фаянсу.

Крім того, між ZIBO SHUANGFENG CERAMICS CO., LTD та ТзОВ «Компанія Еней» 01.06.2017 укладено зовнішньоекономічний контракт постачання б/н, відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати Покупцю рекламно-сувенірну продукцію за оплату їх вартості на умовах, передбачених в цьому Контракті. Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №SF202302 від 17.10.2023 покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 17 439, 48 дол. США. 16.01.2024 ТзОВ з метою митного оформлення вказаного товару подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA75U3, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме чайний та кавовий посуд.

На підтвердження митної вартості товару позивач надав відповідачу пакет документів, які передбачені статтею 53 Митного Кодексу України, проте під час митного оформлення товару посадовою особою відповідача витребувані додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, за наслідками чого прийняті рішення про коригування митної вартості за резервним методом №UA209000/2023/100001/2 від 01.01.2024, №UA209000/2023/100002/2 від 01.01.2024, №UA209000/2024/100084/1 від 09.02.2024, №UA209000/2024/100099/1 від 14.02.2024 та визначено іншу митну вартість товарів. Позивач вважає протиправними спірні рішення відповідача, посилаючись на те, що митним органом не обґрунтовано свої сумніви щодо достовірності поданих декларантом відомостей. Окрім цього, вказує, що оскаржувані рішення відповідача не містить передбачених ст.55 Митного кодексу України відомостей про підстави невизнання заявленої митної вартості, конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтування необхідності перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Наголошує, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваних рішень, жодним чином не спростовують митну вартість, яка була зазначена позивачем у поданих митних деклараціях і не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Позивач вважає рішення про коригування митної вартості товарів протиправними та просить суд задовольнити позов.

Позивачем, у встановлений законодавством 80-ти денний термін безпосередньо до Львівської митниці були подані Заява №11 та Заява №12 в порядку статті 55 Митного кодексу України, в яких задля прийняття рішення щодо скасування оскаржуваних рішень про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування. З цими заявами позивач звертався до відповідача з вимогою визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці №UA209000/2024/100084/1 від 09.02.2024 та № UA209000/2024/100099/1 від 14.02.2024, однак рішеннями № 7.4-2/15-02/13/12085 від 25.04.2024 та № 7.4-2/15-02/13/12084 від 25.04.2024 Львівська митниця відмовила у скасуванні та залишила без змін рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідач 19.06.2024 надіслав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позову мотивуючи тим, що до митного оформлення надійшли митні декларації про ввезення позивачем на митну територію України товару з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів та додатково наданих на вимогу митного органу, Львівською митницею відмовлено у митному оформленні задекларованих товарів та прийняті рішення про коригування митної вартості товарів.

Під час здійснення митного оформлення за МД №23UA56U1 від 29.12.2023 виявлено:

- Відповідно до інформації яка наведена у графі 5 CMR від 21.12 23 року номер 12353-1 наведено номер інвойсу від 20.09.2023 №EXP/23-24/8085, фактично до митного оформлення декларантом надано інвойс з іншим номером PE/PI/23-24/121 від 14.05.2023 року, інформація про який наведено графі 44 (код 0380) митної декларації;

- Відповідно до вимог пункту 1.3 договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 визначено, що умови надання послуг за цим договором при здійсненні перевезення погоджується сторонами у Заявці про надання транспортно-експедиційних послуг. Заявка є невід`ємною частиною договору. Даний документ не надано митному органу;

- Відповідно до вимог пункту 3.1 Договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 визначено що клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 календарних днів з дати їх виставлення. Дата виставлення рахунку №TG251223004 - 25.12.2023. Однак платіжний документ про факт оплати послуг Експедитора декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди.

Під час здійснення митного оформлення за МД №23UA53U4 від 29.12.2023 виявлено:

- Відповідно до Пункту 4 контракту №05/07/2023 від 05.07.2023 якість товару що постачається відповідно до цього контракту, повинна відповідати вимогам, викладених у специфікаціях. Однак у специфікації відсутня інформація про якість товару, що ставить під сумнів такий документ;

- Банківський платіжний документ (SWIFT) від 21.07.2023 року не може бути взятий до уваги як документ що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкового реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або у банківських металах, визначених Постановою №216 та відміток виконавця надавача платіжних послуг, які свідчать про виконання платіжних операцій за таким платіжним документом. У графі 70 «Призначення платежу» міститься посилання на Специфікацію №2 проте такий документ до митного оформлення не надано;

- Експортна декларація заповнена у режимі транзиту не містить числових даних, що підлягають обчислення при перевірці митної вартості;

- Відповідно до вимог пункту 1.3 договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року № 16.11.2022/1050 визначено, що умови надання послуг за цим договором при здійсненні перевезення погоджується сторонами у Заявці про надання транспортно-експедиційних послуг. Заявка є невід`ємною частиною договору. Даний документ не надано митному органу;

- Відповідно до вимог пункту 3.1 Договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року № 16.11.2022/1050 визначено що клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 календарних днів з дати їх виставлення. Дата виставлення рахунку № TG251223004 - 25.12.2023. Однак платіжний документ про факт оплати послуг Експедитора декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди.

Під час здійснення митного оформлення за МД №24UA77U1 від 16.01.2024 виявлено:

- Розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 825 км., а вартість 98 943.74, грн. - що становить 119,93 грн./км., відстань по території України 80 км., а вартість 42204,46 грн. - що становить 527.56 грн./км.). Методичними рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 5.02.2001 року №65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій «Облік і калькулювання собівартості перевезень» визначено: «Вартість пального-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання, шляхом розподілу, пропорційно до вартості витраченого пального. Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 15.01.2024 року № №TG150124003 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушення принципів пропорційно розподілу;

- Відповідно до інформації яка наведена у пункті 13 Заявки від 07.12.2023 року №13310 (до договору перевезення від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 ОД), оплата послуг з перевезення товару автомобільним транспортом здійснюється перед вивантаженням, проте на момент митного оформлення інформація про оплату таких послуг декларантом не надано митному органу;

- Відповідно до вимог п. 7.2 контракту про надання послуг від 22.07.2015 року б/н, термін дії контракту спливає 02.04.2016 року, проте на момент оформлення декларантом не надано ніяких змін та доповнень до даної угоди;

- У графі «країна призначення» та «країна торгівлі» митної декларації країни відправлення №00080726 від 20.10.2023 року вказано POL, що суперечить вимогам даної зовнішньоекономічної операції.

Під час здійснення митного оформлення за МД №24UA75U3 від 16.01.2024 виявлено:

- Умови поставки, згідно інвойсу - FOB QINGDAO. Відповідно до положень Інкотермс-2020, FOB (Free On Board (…named port of shipment) - Франко борт (…Назва порту відвантаження). Термін «франко-борт» означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому покупцем порту відвантаження, з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару повинен нести покупець. Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна ціна (фактурна вартість) за товар включає в себе суму вартості самого товару і експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит та інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, згідно заявлених умов поставки для підтвердження митної вартості товарів подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларація митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування, декларантом надаються наступні документи:-рахунок фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, відповідно до виставленого рахунку фактури. Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.10.2023 №SH11668 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення його морським видом транспорту;

- Розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 825 км., а вартість 98 943.74, грн. - що становить 119,93 грн/км., відстань по території України 80 км., а вартість 42204,46 грн. - що становить 527.56 грн/км). Методичними рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 5.02.2001 року №65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій «Облік і калькулювання собівартості перевезень» визначено: «Вартість пального-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання, шляхом розподілу, пропорційно до вартості витраченого пального. Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 15.01.2024 року № №TG150124003 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушення принципів пропорційно розподілу;

- Відповідно до інформації яка наведена у пункті 13 Заявки від 07.12.2023 року №13310 (до договору перевезення від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 ОД), оплата послуг з перевезення товару автомобільним транспортом здійснюється перед вивантаженням, проте на момент митного оформлення інформація про оплату таких послуг декларантом не надано митному органу;

- У графі «країна призначення» та «країна торгівлі» митної декларації країни відправлення №00080769 від 20.10.2023 року вказано POL, що суперечить вимогам даної зовнішньоекономічної операції.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

20.06.2024 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив. Вказав, що у позовній заяві зазначено та не спростовано відповідачем те, що декларантом було подано всі наявні документи, що визначає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу. На переконання представника, митниця була зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Позивач вказує, що дослідивши надані відповідачем митні декларації, що слугували джерелами інформації для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, наявні безліч розбіжностей. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

20.11.2019 між компанією Prabhu Enterprises, India та ТзОВ «Компанія Еней» укладено зовнішньоекономічний контракт постачання №20/11/2019/1, відповідно до якого Продавець продає, а покупець купує на умовах передбачених даним Контактом рекламно-сувенірну продукцію (товар).

Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №EXP/23-24/8085 від 20.09.2023 року покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 33 810 дол. США.

29.12.2023 позивач з метою митного оформлення вказаного товару подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA56U1, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення.

Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №20/11/2019/1 від 20.11.2019; Додаток до зовнішньоекономічного договору №2 від 31.12.2021; Специфікація №4 від 05.07.2023; Рахунок-проформа №PE/PI/23-24/121 від 05.07.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару від 11.07.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару від 21.09.2023; Договір на перевезення №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022; Договір на перевезення №16/02-21.1я від 16.02.2021; Договір на перевезення №28.03.2023/386 ОД-П від 28.03.2023; Заявка на перевезення №12353 від 29.09.2023; Довідка про транспортні витрати по доставці вантажу №12353 від 25.12.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №TG251223004 від 25.12.2023; Коносамент №00 від 30.09.2023; Автотранспортна накладна №12353-1 від 21.12.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала позивачу запит (повідомлення) про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів вимогою додати усі перелічені ст. 53 МК України документи.

У свою чергу Декларант надіслав повідомлення про додаткову подачу документів, а саме: Договори на перевезення № 16/02-21.1я від 16.02.2021 та №28.03.2023/386 ОД-П від 28.03.2023; Заявка №12353 від 29.09.2023; експортна декларація країни відправлення від 21.09.2023; договір на перевезення №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022; проформа-інвойс від 05.07.2023; платіжне доручення від 11.07.2023; платіжне доручення від 21.09.2023 року; довідка №12353 від 25.12.2023; рахунок №TG251223004 від 25.12.2023.Також просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів.

01.01.2024 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100001/2, в графі 33 якого було вказано:

«… Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах: - відповідно до інформації яка наведена у графі 5 CMR від 21.12 23 року номер 12353-1 наведено номер інвойсу від 20.09.2023 №EXP/23-24/8085, фактично до митного оформлення декларантом надано інвойс з іншим номером PE/PI/23-24/121 від 14.05.2023 року, інформація про який наведено графі 44 (код 0380) митної декларації;

- відповідно до вимог пункту 1.3 договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 визначено, що умови надання послуг за цим договором при здійсненні перевезення погоджується сторонами у Заявці про надання транспортно-експедиційних послуг. Заявка є невід`ємною частиною договору. Даний документ не надано митному органу;

- відповідно до вимог пункту 3.1 Договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 визначено що клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 календарних днів з дати їх виставлення. Дата виставлення рахунку №TG251223004 - 25.12.2023. Однак платіжний документ про факт оплати послуг Експедитора декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди.

Таким чином Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості. …

….Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала UA 100350/2023/449564 від 20.12.2023 де вартість подібного товару становить 5, 54 дол. США за кг».

05.07.2023 між компанією India Glazes LTD та ТзОВ «Компанія Еней» укладено зовнішньоекономічний контракт постачання №05/07/2023, відповідно до якого Продавець 2 зобов`язується продавати Покупцю рекламно-сувенірну продукцію за оплату їх вартості на умовах, передбачених в цьому Контракті.

Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №45/2023-24 від 21.09.2023 року покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 4 789, 60 USD (дол. США).

29.12.2023 року ТОВ «Компанія Еней» з метою митного оформлення вказаного товару подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA53U4, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме сумки для покупок з текстильних матеріалів.

Декларантом позивача до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №05/07/2023 від 05.07.2023; Специфікація №1 від 05.07.2023; Рахунок-фактура (Інвойс) №45/2023-24 від 21.09.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару від 21.07.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару від 22.09.2023; Договір на перевезення №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022; Довідка про транспортні витрати по доставці вантажу №12353-1 від 25.12.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №TG251223004 від 25.12.2023; Коносамент №99 від 04.10.2023; Автотранспортна накладна №12353-1 від 21.12.2023; Копія митної декларації країни транзиту (Польщі) №23PL322080NS6CY6M6 від 21.12.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала позивачу запит (повідомлення) про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів вимогою додати усі перелічені ст. 53 МК України документи.

Декларант надіслав повідомлення про додаткову подачу документів та просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів: Договори на перевезення №№ 16/02-21.1я від 16.02.2021 та 28.03.2023/386 ОД-П від 28.03.2023; Заявка №12353 від 29.09.2023; Експортна декларація країни відправлення від 21.09.2023; Договір на перевезення №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022; Рахунок-проформа №1515/2023-24 від 05.07.2023; Платіжне доручення від 21.07.2023; Платіжне доручення від 22.09.2023; Довідка №12353 від 25.12.2023; Рахунок №TG251223004 від 25.12.2023.

01.01.2024 року Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100002 /2, в графі 33 якого було вказано:

«… - Відповідно до Пункту 4 контракту №05/07/2023 від 05.07.2023 якість товару що постачається відповідно до цього контракту, повинна відповідати вимогам, викладених у специфікаціях. Однак у специфікації відсутня інформація про якість товару, що ставить під сумнів такий документ;

Банківський платіжний документ (SWIFT) від 21.07.2023 року не може бути взятий до уваги як документ що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкового реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або у банківських металах, визначених Постановою №216 та відміток виконавця надавача платіжних послуг, які свідчать про виконання платіжних операцій за таким платіжним документом. У графі 70 «Призначення платежу» міститься посилання на Специфікацію №2 проте такий документ до митного оформлення не надано.

Експортна декларація заповнена у режимі транзиту не містить числових даних, що підлягають обчислення при перевірці митної вартості.

- відповідно до вимог пункту 1.3 договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року № 16.11.2022/1050 визначено, що умови надання послуг за цим договором при здійсненні перевезення погоджується сторонами у Заявці про надання транспортно-експедиційних послуг. Заявка є невід`ємною частиною договору. Даний документ не надано митному органу;

- відповідно до вимог пункту 3.1 Договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року № 16.11.2022/1050 визначено що клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 календарних днів з дати їх виставлення. Дата виставлення рахунку № TG251223004 - 25.12.2023. Однак платіжний документ про факт оплати послуг Експедитора декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди….

…На вимогу митного органу надані декларантом додатково надано: Заявку про надання транспортно-експедиторських послуг від 29.09.2023 №12353; посередницькі договори перевезення; копію митної декларації країни відправлення….

…Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала UA 100350/2023/449564 від 20.12.2023 де вартість подібного товару становить 5, 54 дол. США за кг».

Також, 15.08.2018 між компанією ZIBO TOPFINE TRADE CO. LTD та ТзОВ «Компанія Еней» укладено зовнішньоекономічний контракт постачання №15/18/2018, відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати Покупцю рекламно-сувенірну продукцію за оплату їх вартості на умовах, передбачених в цьому Контракті.

Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №KD-EC2023-03 від 10.10.2023 року покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 11 324, 88 дол. США.

З метою митного оформлення товару, 16.01.2024 року ТОВ «Компанія Еней» Львівської декларацію №24UA77U1 (IM 40 ДЕ) (Додаткова декларація до попередньої митної декларації) відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації.

Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний договір (контракт) №15/08/2018 від 15.08.2018; Додаток до зовнішньоекономічного договору №8 від 31.12.2023; Специфікація №14 від 21.08.2023; Рахунок-фактура (інвойс) №KD-EC2023-03 від 10.10.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення від 22.08.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару - платіжне доручення від 18.10.2023; Договір про перевезення 16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022; Договір про перевезення б/н (з додатками) від 22.07.2015; Заявка №13310 від 07.12.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг SH11668 від 22.10.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №TG150124003 від 15.01.2024; Довідка №13310-2 від 15.01.2024; Коносамент E23AO13GDKB від 22.10.2023; Автотранспортна накладна №13310-1 від 08.01.2024; Копія митної декларації країни відправлення (Китай) №00080726 від 20.10.2023; Прайс-лист виробника товару від 01.01.2024.

Однак за митною декларацією №24UA77U1 від 16.01.2024 Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/000361. Причиною неможливості завершити митне оформлення товарів стало проведення лабораторних досліджень (висновок СЛЕД Держмитслужби від 31.01.2024 №-0021) та випуском товару по ЕМД типу ІМ 40 ТН від 18.01.2024 № 24UA36U2 (порушення умови декларування передбачені п.1., п.8 ст. 257 МКУ), встановлено, що код товару №1 згідно з УКТЗЕД відповідає заявленому.

З метою подальшого митного оформлення товару, після винесення Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення NєUA209230/2024/000361, ТОВ «Компанія Еней» 18.01.2024 року подало до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA36U2, яка є тимчасовою митною декларацією на товари, точні відомості про код згідно з УКТЗЕД яких можуть бути встановлені після проведення їх дослідження, отримання додаткової інформації тощо (IM 40 TH).

Задля завершення митного оформлення та випуску товарів у вільний обіг до митної декларації №24UA36U2 від 18.01.2024 року, ТОВ «Компанія Еней» 08.02.2024 подало до митного оформлення товарів митну декларацію №24UA33U3, яка є додатковою декларацією до тимчасової декларації.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала позивачу запит (повідомлення) про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів вимогою додати усі перелічені ст. 53 МК України документи.

Декларант позивача надіслав повідомлення про те, що під час подачі митної декларації були подані документи, зазначені у графі 44 МД. Додатково були надіслані такі документи: договір №15/18/2018 (з додатками) від 15.08.2018; Договір про перевезення 16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022 року; Договір про перевезення б/н (з додатками) від 22.07.2015; Договір про перевезення 02.11.2021/ОД-П від 02.11.2021; Договір 061023-1 від 06.10.2023; Договір 050124-1 від 05.01.2024; Автотранспортна накладна №13310-1 від 08.01.2024. Також просив підтвердити митну вартість на основі поданих документів.

09.02.2024 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100084/1, в графі 33 якого було вказано:

«… -Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.10.2023 №SH11668 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення його морським видом транспорту;

- Розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 825 км., а вартість 98 943.74, грн. - що становить 119,93 грн./км., відстань по території України 80 км., а вартість 42204,46 грн. - що становить 527.56 грн./км.). Методичними рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 5.02.2001 року №65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій «Облік і калькулювання собівартості перевезень» визначено: «Вартість пального-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання, шляхом розподілу, пропорційно до вартості витраченого пального. Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 15.01.2024 року № №TG150124003 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушення принципів пропорційно розподілу;

- Відповідно до інформації яка наведена у пункті 13 Заявки від 07.12.2023 року №13310 (до договору перевезення від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 ОД), оплата послуг з перевезення товару автомобільним транспортом здійснюється перед вивантаженням, проте на момент митного оформлення інформація про оплату таких послуг декларантом не надано митному органу;

- Відповідно до вимог п. 7.2 контракту про надання послуг від 22.07.2015 року б/н, термін дії контракту спливає 02.04.2016 року, проте на момент оформлення декларантом не надано ніяких змін та доповнень до даної угоди;

- У графі «країна призначення» та «країна торгівлі» митної декларації країни відправлення №00080726 від 20.10.2023 року вказано POL, що суперечить вимогам даної зовнішньоекономічної операції.

Таким чином Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. …

….Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару №1 слугувала МД UA 110110/23/008819 від 01.12.2023 року, де вартість такого товару становить 3,86 дол. США за кг».

Також, 01.06.2017 між компанією ZIBO SHUANGFENG CERAMICS CO., LTD NORTH OF LIJIAO BRIDGE ZICHUAN/ZIBO, China та ТзОВ «Компанія Еней» укладено зовнішньоекономічний контракт постачання б/н, відповідно до якого Продавець зобов`язується продавати Покупцю рекламно-сувенірну продукцію за оплату їх вартості на умовах, передбачених в цьому Контракті.

Згідно рахунку-фактури (Інвойсу) №SF202302 від 17.10.2023 року покупець придбав у Продавця товар, загальною вартістю 17439, 48 USD (дол. США).

Декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації: Зовнішньоекономічний договір (контракт) б/н від 01.06.2017; Додаток до зовнішньоекономічного договору №7 від 01.01.2023; Специфікація №31 від 10.03.2023; Специфікація №32 від 18.08.2023; Рахунок-проформа б/н від 17.10.2023; Рахунок-фактура (Інвойс) №SF202302 від 17.10.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №524 від 22.08.2023; Банківський платіжний документ, що стосується товару №(MUR)539 від 18.10.2023; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №TG150124003 від 15.01.2024; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №SH11668 від 22.10.2023; Заявка на перевезення №13310 від 07.12.2023; Довідка про транспортні витрати №13310-1 від 15.01.2024; Коносамент №E23AO13GDKA від 22.10.2023; Автотранспортна накладна №13310 від 08.01.2024; Прайс-лист від 01.01.2024. Договір про перевезення №16.11.2022/1050 ОД від 16.11.2022; Договір про перевезення б/н від 22.07.2015; митна декларація країни відправлення №00080769 від 20.10.2023; сертифікат про проходження товару С90023 від 19.10.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала позивачу запит (повідомлення) про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів вимогою додати усі перелічені ст. 53 МК України документи.

Декларант надіслав повідомлення про додаткову подачу документів, а саме: договір №02.11.2021/ОД від 02.11.2021; договір №16.11.2022/1050ОД від 16.11.2022; договір №061023-1 від 06.10.2023; договір б/н (з додатками) від 22.07.2015; №050124-1 від 05.01.2024. Також просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів.

14.02.2024 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100099/1, в графі 33 якого було вказано:

« …- Згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.10.2023 №SH11668 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення його морським видом транспорту;

- Розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 825 км., а вартість 98 943.74, грн. - що становить 119,93 грн/км., відстань по території України 80 км., а вартість 42204,46 грн. - що становить 527.56 грн/км). Методичними рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 5.02.2001 року №65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій «Облік і калькулювання собівартості перевезень» визначено: «Вартість пального-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання, шляхом розподілу, пропорційно до вартості витраченого пального. Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 15.01.2024 року № №TG150124003 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушення принципів пропорційно розподілу;

- Відповідно до інформації яка наведена у пункті 13 Заявки від 07.12.2023 року №13310 (до договору перевезення від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 ОД), оплата послуг з перевезення товару автомобільним транспортом здійснюється перед вивантаженням, проте на момент митного оформлення інформація про оплату таких послуг декларантом не надано митному органу;

- У графі «країна призначення» та «країна торгівлі» митної декларації країни відправлення №00080769 від 20.10.2023 року вказано POL, що суперечить вимогам даної зовнішньоекономічної операції.

Таким чином Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обгрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. …

…Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару №1 слугувала МД UA110110/23/008819 від 01.12.2023 року, де вартість такого товару становить 3, 86 дол. США за кг.; - товару №2 слугувала МД UA500500/23/046153 від 27.12.2023 року, де вартість такого товару становить 3, 86 дол. США за кг»

Позивачем, у встановлений законодавством 80-ти денний термін безпосередньо до Львівської митниці було подано Заява №12 в порядку статті 55 Митного кодексу України, в якій задля прийняття рішення щодо скасування оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування. З цією заявою позивач звертався до відповідача з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці року № UA209000/2024/100099/1 від 14.02.2024, однак рішенням № 7.4-2/15-02/13/12084 від 25.04.2024 Львівська митниця відмовила у скасуванні та залишила без змін рішень про коригування митної вартості товарів.

Не погодившись із спірними рішеннями про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач з спірними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що суперечить поданим декларантом документам та нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, та зазначені судом вище.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Необхідно зазначити, що витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22.04.2021 у справі № 810/3397/16 та від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.

Суд зазначає, що у протоколах обробки від 12.02.2024 №8423, від 29.12.2023 №8284, від 29.12.2023 №8283 та від 07.02.2024 №8398 відповідачем витребувані додаткові документи, проте жодних зазначень про наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідний протокол не містить.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено судом, позивачем при митному оформленні товару та на вимогу митного органу надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм згаданого Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 згаданого Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 згаданого Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 згаданого Кодексу.

Частиною другою статті 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2)наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, згідно з яким декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №/2023/100001/2 від 01.01.2024 порушень, суд зазначає таке.

Стосовно твердження митного органу «… відповідно до інформації яка наведена у графі 5 CMR від 21.12 23 року номер 12353-1 наведено номер інвойсу від 20.09.2023 №EXP/23-24/8085, фактично до митного оформлення декларантом надано інвойс з іншим номером PE/PI/23-24/121 від 14.05.2023 року, інформація про який наведено графі 44 (код 0380) митної декларації» суд зазначає таке.

Судом встановлено, що до митного оформлення разом з митною декларацією №23UA56U1 від 29.12.2023 був поданий рахунок-фактура (інвойс) № EXP/23-24/8085 від 20.09.2023 року. Зокрема у вищевказаному рахунку-фактурі (інвойсі) зазначено: «Invoice No. EXP/23-24/8085 DATE 20.09.2023. Номер на який посилається митниця, а саме: PE/PI/23-24/121 від 14.05.2023 року є номером Exporter Ref (довідка експортера). Відтак до митного оформлення були подані усі товаросупровідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів.

Суд враховує позицію Касаційного адміністративного суду від 20.06.2023 року у справі №380/1221/2020, яка викладена у постанові: «У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відповідно до ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення. Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних ЦМР, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів».

Більше того, товарно-транспортна накладна (CMR) у розумінні приписів ч. 2 cт. 53 МК України не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів. Таким чином інформація, зазначена у CMR, не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, як наслідок не може бути підставою для коригування митної вартості.

Також суд критично оцінює твердження Львівської митниці про неподання декларантом заявки про надання транспортно-експедиційних послуг, оскільки митним органом самостійно у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100001/2 від 01.01.2024 зазначено про те, що Заявка №12353 від 29.09.2023 була подана позивачем на вимогу митного органу.

Більше того, заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору. Частини 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України не визначають заявку на перевезення документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість та повинен безумовно чи на вимогу митниці подаватися до митного контролю. Згідно з ч.5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Щодо твердження митниці «відповідно до вимог пункту 3.1 Договору транспортного експедирування від 16.11.2022 року №16.11.2022/1050 визначено, що клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 календарних днів з дати їх виставлення. Дата виставлення рахунку №TG251223004 -25.12.2023. Однак платіжний документ про факт оплати послуг Експедитора декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди» суд відмічає.

Наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 №599 визначає, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином вказаний наказ Мінфіну визначає наявність рахунок-фактури достатнім документом, що підтверджує вартість транспортних послуг.

Суд зауважує, що вартість транспортних послуг, які включаються до митної вартості були обґрунтовані документально, та саме тими документами, які і вимагаються на законодавчому рівні. А саме обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано договір на перевезення, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги та автотранспортну накладну.

Відповідач жодними доказами не довів, як саме відсутність банківського документу вплинула на визначення митної вартості товару. Крім того, у вказану в митній декларації №23UA56U1 вартість 1495778,75 грн товару що постачається, включено не тільки ціну товару 33810,00 USD, а й вартість перевезення 211593,81 грн.

Отже, усі транспортні витрати, які поніс ТОВ «Компанія Еней» включені у заявлену митну вартість.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду досліджував питання доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов МК України, зокрема у постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 вказано: «Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи)».

Таким чином, терміни оплати ніяким чином не впливають на числові значення митної вартості товару.

Крім того, з долученого до позову банківського платіжного документу №6367 від 04.01.2024 слідує, що позивачем здійснено оплату транспортно-експедиторських послуг відповідно до рахунку-фактури №TG251223004 від 25.12.2023.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №/2023/100002/2 від 01.01.2024 порушень.

Митний орган у спірному рішенні стверджує, що специфікація не містить інформації про якість товару.

Суд зазначає, що специфікація не є обов`язковим документом, який підтверджує митну вартість товарів у розумінні ст. 53 МК України, оскільки вона не впливає на числові значення складових митної вартості. Окрім того на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) специфікації до зовнішньоекономічного контракту. А твердження відповідача про те, що у специфікації відсутня інформація про якість товару, що ставить під сумнів такий документ, є домислом та припущенням митного органу, оскільки жодні обставини не свідчать про таке. Більш того відсутність даних про якість товару у специфікації жодним чином не свідчить про недійсність специфікації в цілому.

Стосовно твердження митного органу про те, що «банківський платіжний документ (SWIFT) від 21.07.2023 року не може бути взятий до уваги як документ що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкового реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або у банківських металах, визначених Постановою №216 та відміток виконавця надавача платіжних послуг, які свідчать про виконання платіжних операцій за таким платіжним документом. У графі 70 «Призначення платежу» міститься посилання на Специфікацію №2 проте такий документ до митного оформлення не надано».

Так, Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 № 189) (далі Постанова №216), а саме Розділом 2 - інструкцій Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, пунктом 14 передбачено обов`язкові реквізити, які має містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах.

Судом встановлено, що поданий до митного оформлення платіжний документ від 21.07.2023 містить передбачені Постановою №216 обов`язкові реквізити.

Більше того, при оформленні платіжної інструкції від 21.07.2023 була використана електронна печатка та підпис надавача платіжних послуг АТ «Прокредит Банк».

Суд погоджується з доводами позивача, що Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 №163, передбачено Додаток Указівки щодо заповнення реквізитів платіжної інструкції, оформленої в паперовій або електронній формі. У даних Указівках не вказано, що платіжна інструкція повинна містити обов`язковий реквізит - печатку надавача платіжних послуг (банківської установи). Зазначено, що використання печатки платником та отримувачем не є обов`язковим. Таким чином, платіжна інструкція від 21.07.2023 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому є підтверджуючим документом, що посвідчує здійснені імпортером оплати за товари.

Щодо зазначення у графі 70 «Призначення платежу» Специфікації №2, позивач спростовує тим, що під час формування платіжного документу від 21.07.2023 було допущено технічну помилку (описку) в графі 70 «Призначення платежу» у номері специфікації.

Як встановлено судом, в банківському платіжному документі вказано реквізити зовнішньоекономічного договору №05/07/2023 від 05.07.2023, а дата зазначеної специфікації збігається з датою специфікації поданої до митного оформлення, тобто очевидною є описка в платіжному документі, оскільки якщо провести калькуляцію за двома поданими до митного оформлення банківськими платіжними документами від 21.07.2023 року (1634, 88 дол. США) та 22.09.2023 року (3154, 72 дол. США) то загальна сума становить 4 789, 6 дол. США, яка відповідає тій, що зазначена у поданій до митного оформлення специфікації №1 від 05.07.2023 року. Вказана описка не впливає на числові значення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Щодо митної декларації країни відправлення.

Суд зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів (Аналогічна правова позиція наведена в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року, справа № 813/1350/14).

Окрім того відповідач не посилається на чинні норми польського законодавства, які регламентують порядок заповнення експортної митної декларації та жодним чином не вказує яким чином має заповнюватись митна декларація країни відправлення, а лише наводить свої сумніви та припущення, без належного на те обґрунтування.

Твердження Львівської митниці стосовно заявки про надання транспортно-експедиційних послуг не відповідає дійсності, оскільки митним органом самостійно у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100002/2 від 01.01.2024 зазначено про наявність Заявки №12353 від 29.09.2023 року.

Щодо банківських платіжних документів, які підтверджують факт оплати транспортних послуг.

Суд зазначає, що вартість транспортних послуг, які включаються до митної вартості були обґрунтовані документально, та саме тими документами, які і вимагаються на законодавчому рівні. А саме для обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано договір на перевезення, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, заявку на перевезення. Як наслідок усі транспортні витрати, які поніс ТОВ «Компанія Еней» включені у заявлену митну вартість.

Позиція суду щодо банківських платіжних документів, які підтверджують факт оплати транспортних послуг наводилась вище.

Із долученого до позову банківського платіжного документу №6367 від 04.01.2024 слідує, що позивачем було здійснено оплату транспортно-експедиторських послуг відповідно до рахунку-фактури №TG251223004 від 25.12.2023.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100084/1 від 09.02.2024 порушень.

Стосовно твердження митного органу «згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.10.2023 №SH11668 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення його морським видом транспорту» суд враховує таке.

Відповідно до п.2 Контракту від 15.08.2018 №15/08/2018 поставка Товару здійснюється поетапно, на умовах, визначених в специфікаціях.

Згідно зі Специфікацією №14 умовами поставки визначено: FOB Qingdao.

Відповідно до Інкотермс - 2010 термін "франко-борт" (FOB ) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором. Продавець не має обов`язку зі страхування вантажу. Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження. Покупець не має обов`язку зі страхування вантажу. Тобто, обов`язок укладання договору страхування вантажу не відповідає умовам FOB, а тому позиція відповідача про необхідність страхування товару є помилковою.

Зважаючи на те, що перевезення товарів здійснювалося морем на умовах поставки FOB, суд вважає, що в даному випадку товариство не повинно додатково страхувати товари.

Отже, суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товарів за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

Суд наголошує, що з метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB, до митного контролю позивачем було надано весь пакет товаросупровідних документів, а саме: договори на перевезення, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, заявку на перевезення, довідку, що підтверджує транспортні витрати, автотранспортну накладні та коносамент. Окрім того до Заяви №11 у порядку ст. 55 МК України позивачем долучено банківський платіжний документ №6401 від 22.01.2024, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиторських послуг відповідно до рахунку-фактури №TG150124003 від 15.01.2024.

Щодо зауваження стосовно пропорційного розподілу транспортних витрат.

Суд зазначає, що ТОВ «ТАНІТ ГРУП» є експедитором, який може залучати перевізників для виконання своїх господарських зобов`язань перед ТОВ «Компанія Еней». Як вбачається з вищевикладеного, експедитор має усі правові підстави залучати третіх осіб для виконання своїх зобов`язань. ТОВ «ТАНІТ ГРУП» здійснювало перевиставлення відповідної вартості послуг згідно рахунків від перевізників на ТОВ «Компанія Еней». Рахунки від постачальника послуг перевізника є для ТОВ «ТАННІТ ГРУП» первинними та остаточними для врахування в роботі та виставлення подальших рахунків. ТОВ «ТАНІТ ГРУП» не має прав змінювати вартість (розбивку) та найменування послуг, наданих третіми особами.

Суд зауважує, що за загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом. Тобто, ТОВ «ТАНІТ ГРУП» та ТзОВ «Компанія Еней» не має законних підстав здійснювати контроль за діяльністю інших суб`єктів господарювання, встановлювати розцінки на послуги, контролювати норми споживання палива транспортними засобами, здійснювати перевірку дотримання податкового, митного та іншого законодавства України.

Позивачем до Заяви №11 в порядку ст. 55 МК України було долучено лист від ТОВ «ТАНІТ ГРУП вих. №2703-24 від 27.03.2024, у якому підтверджена вартість послуг перевезення вантажу.

Іншим підставам для коригування суд надав оцінку вище, що не потребує повторення.

Більше того, до Заяви №11 у порядку ст. 55 МК України позивачем долучено банківський платіжний документ №6401 від 22.01.2024, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиторських послуг відповідно до рахунку-фактури №TG150124003 від 15.01.2024.

Стосовно твердження митного органу «відповідно до вимог п. 7.2 контракту про надання послуг від 22.07.2015 року б/н, термін дії контракту спливає 02.04.2016 року, проте на момент оформлення декларантом не надано ніяких змін та доповнень до даної угоди» суд зазначає, що декларантом позивача на вимогу митного органу про надання додаткових документів 7 лютого 2024 року було подано Договір на перевезення б/н від 22.07.2015 з додатками. Разом з тим, позивачем до Заяви №11 в порядку ст. 55 МК України долучено додатки до Договору на перевезення б/н від 22.07.2015, серед яких, зокрема, Додаток №10 від 31.12.2023 (з перекладом) відповідно до якого термін дії Договору на перевезення б/н від 22.07.2015 року продовжений до 31.12.2025.

Також суд зазначає, що митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджують митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Крім того відповідач, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У той же час відповідачем не наведено жодних відомостей про те, яким саме чином зазначення в експортній декларації «країна призначення» Польща, впливає на визначення митної вартості. Рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідачем не доведено, що зазначення в експортній декларації «країна призначення» Польща, впливає на числові значення складових митної вартості.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100099/1 від 14.02.2024 порушень, суд зазначає наступне.

Як стверджує відповідач «згідно наданих декларантом комерційних документів для підтвердження витрат на транспортування до митного кордону, а саме рахунку фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.10.2023 №SH11668 відсутні витрати на страхування товару під час перевезення його морським видом транспорту»

Пунктом 2 Контракту №20/11/2019/1 від 20.11.2019 передбачено, що поставка Товару здійснюється поетапно, на умовах, визначених в специфікаціях. У Специфікації №4, наданій до митного оформлення, визначено, що вказаний товар постачається на умовах FOB.

Відповідно до Інкотермс - 2010 термін "франко-борт" (FOB ) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором. Продавець не має обов`язку зі страхування вантажу. Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження. Покупець не має обов`язку зі страхування вантажу. Тобто, обов`язок укладання договору страхування вантажу не відповідає умовам FOB, а тому позиція відповідача про необхідність страхування товару є помилковою.

Зважаючи на те, що перевезення товарів здійснювалося морем на умовах поставки FOB, суд вважає, що в даному випадку товариство не повинно додатково страхувати товари.

Отже, суд вважає помилковим твердження відповідача про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товарів за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 821/1617/17.

Суд наголошує, що з метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB, до митного контролю позивачем було надано весь пакет товаросупровідних документів, а саме: договори на перевезення, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, заявку на перевезення, довідку, що підтверджує транспортні витрати, автотранспортну накладні та коносамент. Окрім того до Заяви №12 в порядку ст. 55 МК України долучено банківський платіжний документ №6401 від 22.01.2024, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиторських послуг відповідно до рахунку-фактури №TG150124003 від 15.01.2024 року.

Щодо зауваження стосовно пропорційного розподілу транспортних витрат.

Як зазначалось судом вище, ТОВ «ТАНІТ ГРУП» є експедитором, який може залучати перевізників для виконання своїх господарських зобов`язань перед ТОВ «Компанія Еней». Як вбачається з вищевикладеного, експедитор має усі правові підстави залучати третіх осіб для виконання своїх зобов`язань. ТОВ «ТАНІТ ГРУП» здійснювало перевиставлення відповідної вартості послуг згідно рахунків від перевезення перевізників на ТОВ «Компанія Еней». Рахунки від постачальника послуг перевізника є для ТОВ «ТАННІТ ГРУП» первинними та остаточними для врахування в роботі та виставлення подальших рахунків. ТОВ «ТАНІТ ГРУП» не має прав змінювати вартість (розбивку) та найменування послуг, наданих третіми особами.

Суд зауважує, що за загальними принципами господарювання в Україні є свобода підприємницької діяльності у межах, визначених законом. Тобто, ТОВ «ТАНІТ ГРУП» та ТзОВ «Компанія Еней» не має законних підстав здійснювати контроль за діяльністю інших суб`єктів господарювання, встановлювати розцінки на послуги, контролювати норми споживання палива транспортними засобами, здійснювати перевірку дотримання податкового, митного та іншого законодавства України.

Позивачем до Заяви №12 в порядку ст. 55 МК України було долучено лист від ТОВ «ТАНІТ ГРУП вих. №2703-24 від 27.03.2024 року

Щодо банківських платіжних документів, які підтверджують факт оплати транспортних послуг.

Суд зазначає, що вартість транспортних послуг, які включаються до митної вартості були обґрунтовані документально, та саме тими документами, які і вимагаються на законодавчому рівні. А саме обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано договір на перевезення, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, автотранспортна накладна. Як наслідок усі транспортні витрати, які поніс ТОВ «Компанія Еней» включені у заявлену митну вартість.

Позиція суду щодо банківських платіжних документів, які підтверджують факт оплати транспортних послуг наводилась вище. Більше того, до Заяви №12 у порядку ст. 55 МК України позивачем долучено банківський платіжний документ №6401 від 22.01.2024, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиторських послуг відповідно до рахунку-фактури №TG150124003 від 15.01.2024.

З урахуванням наведеного, а також відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження позиції митного органу, суд вважає, що позивачем для митного оформлення було надано всі документи, необхідні для підтвердження заявленої митної вартості імпортованих товарів, які містили необхідні числові показники митної вартості.

Частиною 2 стаття 55 МК України встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1)обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 згаданого Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зазначені висновки випливають, зокрема, з приписів пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, за яким у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі №120/2634/19-а.

Як вбачається зі змісту граф 33 спірних рішень про коригування митної вартості:

- №UA209000/2023/100002/2, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 20.12.2023 №UA100350/2023/449564, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1, різні характеристики, різні розміри. Відповідач бере за джерело товар, який імпортувався на умовах поставки СІР. Натомість позивач товар №1 імпортував на умовах поставки FОВ. Крім того, по декларації яка бралась відповідачем товар №1 оформлявся по 6 (резервному) методу (гр.43), що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів, за даним товаром;

- №UA209000/2023/100001/2, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 20.12.2023 №UA100350/2023/449564, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1, різні характеристики, різні розміри. Відповідач бере за джерело товар, який імпортувався на умовах поставки СІР. Натомість позивач товар №1 імпортував на умовах поставки FОВ. Крім того, по декларації яка бралась відповідачем товар №1 оформлявся по 6 (резервному) методу (гр.43), що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів, за даним товаром;

- №UA209000/2024/100084/1, то за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 01.12.2023 №UA110110/23/008819, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1, різні характеристики, різні розміри.

- №UA209000/2024/100099/1, то за результатами проведеної консультації, митну вартість: - товару №1 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 01.12.2023 №UA110110/23/008819, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1, різні характеристики, різні розміри. Крім того, по декларації яка бралась відповідачем товар №1 оформлявся по 6 (резервному) методу (гр.43), що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів, за даним товаром; - товару №2 скориговано та визначено за резервним методом на підставі митної декларації від 27.12.2023 №UA500500/23/046153, однак товар в наведеній декларації не є аналогічним товару №1, різні характеристики, різні розміри. Крім того, по декларації яка бралась відповідачем товар №1 оформлявся по 6 (резервному) методу (гр.43), що свідчить про здійснення коригування митної вартості товарів, за даним товаром.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15, висловив позицію, згідно з якою у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Таким чином суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованих товарів всі документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товарів та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на ціну товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що оскаржувані рішення митний орган прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі без обґрунтування причин того, що позивач неправильно визначив митну вартість товарів.

Суд зауважує, що позовні вимоги про скасування картки відмови є похідними від позовних вимог про скасування рішення про коригування митної вартості і є способом захисту одного і того ж порушеного права позивача на розмитнення товару з визначенням митної вартості товару за першим методом.

Картка відмови в прийнятті митних декларацій не має самостійних юридичних підстав прийняття, і прийнята виключно у зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100001/2 від 01.01.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100002/2 від 01.01.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100084/1 від 09.02.2024 року.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100099/1 від 14.02.2024 року.

Стягнути з Львівської митниці (; 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Еней» (; 20383, Львівська обл., Жовківський р-н., с. Малехів, вул. Лесі Українки, 47) сплачений судовий збір у сумі 6579 (шість тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна