Справа № 420/16489/23
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2024-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/16489/23

Суддя першої інстанції: Потоцька Н.В.

Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 24.10.2023р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Одєтекс» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, -

В С Т А Н О В И В:

06.07.2023р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Одєтекс» звернулося до суду з позовом до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.01.2023р. №UA500500/2023/000001/1; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000005.

В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Одєтекс» надано відповідачу вичерпний перелік наявних документів, що дозволяють використовувати основний метод визначення митної вартості імпортованих товарів - за ціною контракту відповідно до п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України, однак відповідач протиправно скоригував митну вартість товарів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.10.2023р. позов задоволений з підстав того, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано оскаржуваним рішенням резервний метод визначення митної вартості товару та прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на неподання позивачем документів визначених ч.ч.2-4 ст.53 МК України та ненадання можливості упевнитися в достовірності та точності розрахунку заявленої митної вартості, поданих для цілей визначення митної вартості.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.01.2021р. між ТОВ «Одєтекс» та фірмою Tricon Dry Chemicals, LLC, США укладено контракт купівлі-продажу товарів №04/01-2021, згідно умов якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та сплачує продавцю ПЕ (поліетелен), ПВХ (полівінілхлорид), ПП (поліпропілен). /а.с.25-38/

На виконання умов вищезазначеного договору продавцем поставлено на користь позивача 18000кг поліпропілену згідно супровідних документів.

02.01.2023р. ТОВ «Одєтекс» подано до Одеської митниці митну декларацію №23UA28U5, у якій митна вартість товару визначена за ціною контракту (перший метод) у розмірі 19800 доларів США. Товар ввезено на умовах поставки CIF RO Констанца на виконання умов контракту 04.01.2021р. №04/01-2021. /а.с.43-44/

Для підтвердження митної вартості товару позивачем були надані документи, передбачені ст.53 Митного кодексу України: сертифікат якості виробника від 13.10.2022р.; пакувальний лист №1 від 08.12.2022р.; рахунок-проформу №20042048-1,2 від 08.11.2022р.; рахунок-фактура (інвойс) № 292151 від 08.12.2022р.; рахунок-фактуру (інвойс) Detailed invoice від 08.12.2022р.; коносамент MAEU223267110 від 08.12.2022р.; автотранспортну накладну №089090 від 29.12.2022р.; платіжне доручення № 142 від 18.11.2022р.; платіжне доручення №145 від 06.12.2022р.; рахунок-фактуру №Е202204637 від 28.12.2022р. про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №221229ag/01 від 29.12.2022р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 04.11.2022р.; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою організацією № 0531-inf від 26.12.2022р.; біржові котирування від 11.11.2022р.; страховий поліс (страхове свідоцтво) №В174011004МС22 від 08.12.2022р.; договір про перевезення №20-1/22 від 01.01.2022р.; довідку ТОВ «Одєтекс» про склад від 02.01.2023р.

За результатами розгляду поданих підприємством документів відповідачем прийнято рішення від 02.01.2023р. №UA500500/2023/000001/1 про коригування митної вартості товарів, в якому митна вартість визначена за резервним методом. /а.с.81-82/

Відповідно до картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000005 від 02.01.2023р. за результатами перевірки митної декларації та відповідних документів, відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів з причин прийняття вищезазначеного рішення про коригування митної вартості товарів. /а.с.83-84/

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та карткою відмови у прийнятті митної декларації, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Так, за визначенням, наведеним в п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (надалі МК України), митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.318 названого Кодексу, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені в ст.57 МК України.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Стаття 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частина друга вищезазначеної статті містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Так, предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення про коригування митної вартості товарів від 02.01.2023р. №UA500500/2023/000001/1 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500500/2023/000005.

В даному випадку, з вказаного рішення вбачається, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та складові митної вартості достовірно документально не підтверджено. За результатами розгляду митну вартість визначено за резервним методом.

При цьому, за наслідком проведення митних процедур, митним органом встановлено, що: поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 29.12.2022р. №221229ag/01 не містить інформації щодо умов поставки товару;

вказані у платіжному документі №142 від 18.11.2022р. інвойси №№20042046-1,2 та 20042048-1,2 від 05.10.2022, а у платіжному документі №145 від 06.12.2022р. вказані інвойси №№20042046-1,2 та 20042048-1,2 від 08.11.2022р., що суперечить даним, вказаним у гр. 44 митної декларації;

інвойси, вказані у митній декларації датуються 08.12.2022, тобто в момент, коли дію контракту фактично було закінчено.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем для оформлення товару за першим методом надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано оскаржуваним рішенням резервний метод визначення митної вартості товару.

Щодо доводів митного органу про заявлену вартість імпортованого товару, колегія суддів приходить до наступного.

Так, умовами контракту (п.13.3) сторонами визначено, що вказаний контракт вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021р. /а.с.25-33/

01.01.2022р. між сторонами підписано додаткову угоду №1 до контракту, якою продовжено строк його дії до 31.12.2022р. /а.с.34-35/

26.12.2022р. між сторонами підписано додаткову угоду №1 до контракту, якою встановлювався строк його дії до 31.12.2024р. /а.с.36-37/

Отже, доводи відповідача про наявність підстав для здійснення коригування митної вартості товару у зв`язку із здійсненням поставки товару після закінчення строку дії договору є безпідставними.

Відповідно до п.3.2. контракту від 04.01.2021р. №04/01-2021 умови поставки товару визначаються згідно ІНКОТЕРМС 2010, CIF- Одесса, CIF-Південний.

За офіційними правилами тлумачення торгівельних правил Інкотермс 2010 термін CIF (Вартість, страхування та фрахт) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. За умовами терміну CIF на продавця покладається також обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.

Враховуючи вказані обставини для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов Контракту та Інвойсів такі складові митної вартості товару, який було поставлено на умовах CIF, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження та страхування не потребують додаткового підтвердження та коригування.

Усі вищезгадані витрати самостійно закладаються постачальником до ціни товару та відшкодуванню з боку позивача не підлягають. Таким чином, митною вартістю товару є сума, що зазначена в інвойсі, а такий товар має розмитнюватись за першим методом, а саме, за ціною договору (контракту), а не за другорядним (резервним) методом.

Відтак, доводи митного органу щодо неможливості перевірки складових митної вартості через відсутність інформації щодо умов поставки товару є необґрунтованими.

Як вбачається з специфікації поставки від 08.11.2022р. №22, ТОВ «Одєтекс» купує, а компанія TRICON DRY CHEMICALS, LLC продає товар - поліпропілен (Polypropylene Н03ВРМ) у кількості 96000кг (96т.), загальною вартістю 105600 доларів США, умови поставки: CIF CONSTANTA. /а.с.38/

08.11.2022р. продавцем було виписано рахунок-проформу №20042048-1,2 на загальну кількість товару - 96000кг. В рахунку-проформі №20042048-1,2 об`єднані суми платежів за двома додатками на поставку поліпропілену, а саме №21 та № 22. /а.с.39-40/

Згідно платіжного доручення №142 від 18.11.2022р. ТОВ «Одєтекс» проведено передплату відповідно до умов рахунка-проформи №20042048-1,2 у розмірі 30%, а саме: 33660 доларів США. Решта коштів по платіжному дорученню №142 була сплачена в рахунок передплати згідно з рахунком-проформою №20042046-1, загальна сума платіжного доручення складає 67320 доларів США. /а.с.41/

Відповідно до платіжного доручення №145 від 06.12.2022р. ТОВ «Одєтекс» сплачений залишок за рахунками-проформами, №20042048-1,2 та №20042046-1 у розмірі 70% 100000 доларів США. /а.с.42/

Отже. зауваження відповідача про суперечність даних, відображених у платіжних дорученнях (а саме дати одного з інвойсів), через технічну помилку при оформленні документів, яка жодним чином не впливає і не змінює заявлену вартість товару.

Згідно роз`яснень Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 року у справі №818/6493/13-а, однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без зазначення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

В рішенні відповідач не зазначив як наявність розбіжностей в зазначенні дати в платіжних дорученнях впливає на митну вартість оцінюваного товару і чому без його усунення заявлена митна вартість не може бути визнана.

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що доводи, які зазначені відповідачем у рішенні про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару.

Відповідно до ст.ст.189, 190 Господарського кодексу України, ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Частина 2 ст. 53 МК України містить вичерпний перелік документів, що підтверджують митну вартість, а тому виявлення розбіжностей в інших документах не надає митниці право направляти декларанту вимогу про надання додаткових документів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Аналіз графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів, що оскаржується свідчить про те, що відповідач не зазначив жодних конкретних підстав щодо не підтвердження числових значень складових митної вартості імпортованого товару та які саме документи містять розбіжності.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення, попередні методи не застосовуються митницею з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Другорядні: - за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо ідентичних товарів; - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів; - на основі віднімання вартості - відсутність інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості; - на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо складових для обчислення вартості товару.

Проте, вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації щодо обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості застосування усіх попередніх методів визначення митної вартості згідно з вимогами ст.57 МК України, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку, що відповідачем необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Таким чином, позивачем надано достатню кількість документації, яка не містить розбіжностей, дані якої піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару, а тому оскаржуване рішення митного органу про коригування митної вартості товарів та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, при розгляді справи суд першої інстанції правильно встановив обставини, які мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.В. Єщенко О.В. Яковлєв